Справа № 314/1130/25
Провадження № 2/314/1084/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Кононенка І.О., секретар судового засідання Билименко Т.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу №314/1130/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Вільнянської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла 16-річного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі №351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України.

Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства дитина у віці 14-ти років може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині, закон гарантує та захищає право неповнолітньої вільно обирати собі місце проживання, розгляд справи виходить за межі як повноважень суду та і органу опіки , так частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Тобто як у органу опіки та піклування, а також у суду є повноваження визначати місце проживання лише фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років. Тому розгляд справи виходить за межі відповідної юрисдикції , суд повинен закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України . У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі №351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України.

Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства дитина у віці 14-ти років може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині.Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц (провадження № 61-1229св18), від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15 (провадження № 61-10851св20), від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)». На це звертає увагу суду і Верховний Суд України в п.18 постанови Пленуму від 21.12.2007 №11.

Іншими словами дитина має право жити з батьками, має право на гармонійний розвиток в належних умовах. Батьки зобов`язані забезпечити дитині відповідні умови. В залежності від віку дитини спочатку місце проживання визначається законом з батьками, потім за їх спільною згодою. Після досягнення дитиною десятирічного віку вже враховується її думка щодо місця проживання з батьками які живуть окремо. За відсутності згоди, щодо визначення місця проживання дитини до чотирнадцяти років спір може бути вирішений судом. Після досягнення чотирнадцяти років дитина самостійно визначає місце проживання і у цьому випадку законом не визначено вирішення спору між батьками у судовому порядку, тому провадження необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України ,справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, керуючись п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №314/1130/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Вільнянської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після оголошення проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.О.Кононенко

30.09.2025