ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/1495/24Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/942/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні, без виклику сторін, цивільну справу № 604/1495/24 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Капітал", інтереси якого представляє Сироватка Соломія Василівна, на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2025 року, ухваленого суддею Сидораком Г.Б., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова кампанія "Кредит - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2024 року ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3569438 від 24.11.2021 у розмірі 18380,26 грн.

В обґрунтування позову посилаються на те, що відповідно до умов договору позики № 3569438 від 24 листопада 2021 року ТОВ «МАНІФОЮ» надало відповідачу ОСОБА_1 позику в розмірі 3500 грн, строком на 30 днів - до 24 грудня 2021 року, з базовою процентною ставкою в розмірі 1,99000 % на день та з акційною процентною ставкою в розмірі 1,39300 % на день (6899,00 % річних). Відповідач не виконала свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за договором позики в сумі 18380,26 грн, в тому числі: позика - 3500 грн, проценти за користування позикою - 14880,26 грн. 02 листопада 2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 02-11/2022, за умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги відносно боржників ТОВ «МАНІФОЮ», в тому числі відносно боржника - відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 3569438 від 24 листопада 2021 року. Внаслідок цього позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вказаним договором позики.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2025 року у задоволені позову ТзОВ "Фінансова кампанія "Кредит - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" - Сироватка С.В. просить скасувати рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2025 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначила, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що ОСОБА_1 сплативши кошти в сумі 5697,94 грн. в повному обсязі погасила заборгованість за договором позики № 3569438.

25.12.2021 року відповідачем було здійснено платіж на погашення заборгованості лише за відсотками в сумі 1532,3 грн. Платежів на погашення заборгованості за тілом кредиту в цей період не було.

25.12.2021 року між сторонами, з однієї сторони ТОВ «Маніфою», з іншої сторони ОСОБА_1 , було укладено Додаткову угоду № 1, підписанням якої було погоджено продовження строку позики на 30 днів, до 24 січня 2022 року.

Відповідно до Додаткової угоди № 1, позичальник повинен сплатити заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3500 грн та відсотки в розмірі 2089,50 грн, які нараховані відповідно до умов договору та передбаченої в Додатковій угоді №1 відсоткової ставки 1.99000%.

Відповідно до розрахунку заборгованості в період з 26.12.2021 року по 24.01.2022 року (30 днів) відбулось нарахування відсотків на умовах передбачених договором позики та Додатковою угодою № 1 в загальному розмірі 2089,50 грн.

24.01.2022 року відповідачем було здійснено платіж на погашення заборгованості лише за відсотками в сумі 2089,50 грн. Платежів на погашення заборгованості за тілом кредиту в цей період не було.

24.01.2022 року між сторонами, з однієї сторони ТОВ «Маніфою», з іншої сторони ОСОБА_1 , було укладено Додаткову угоду № 2, підписанням якої було погоджено продовження строку позики на 30 днів, до 23 лютого 2022 року.

Згідно з Додатковою угодою № 2, позичальник повинен сплатити заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3500 грн та відсотки в розмірі 2089,50 грн, які нараховані відповідно до умов договору та передбаченої в Додатковій угоді №2 відсоткової ставки 1.99000%.

Відповідно до розрахунку заборгованості в період з 25.01.2022 року по 21.02.2022 року (28 днів) відбулось нарахування відсотків на умовах передбачених договором позики та Додатковою угодою № 2 в загальному розмірі 2076,14 грн.

21.02.2022 року відповідачем було здійснено платіж на погашення заборгованості лише за відсотками в сумі 2076,14 грн. Платежів на погашення заборгованості за тілом кредиту в цей період не було.

21.02.2022 року між сторонами, з однієї сторони ТОВ «Маніфою», з іншої сторони ОСОБА_1 , було укладено Додаткову угоду № 3, підписанням якої було погоджено продовження строку позики на 30 днів, до 23 березня 2022 року.

Згідно з Додатковою угодою № 3, позичальник повинен сплатити заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3500 грн та відсотки в розмірі 2089,50 грн, які нараховані відповідно до умов договору та передбаченої в Додатковій угоді № 3 відсоткової ставки 1.99000%.

Відповідно до розрахунку заборгованості відсотки за Додатковою угодою № 3 нараховувались лише в період з 22.02.2022 року по 24.02.2022 року (3 дні).

Після повномасштабного вторгнення росії в Україну 24.02.2022 року ТОВ «Маніфою» не здійснювало нарахування відсотків за користування позикою до 09.04.2022 року. Відповідачка не погасила заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3500 грн та не погасила нараховані відсотки в період з 22.02.2022 року по 24.02.2022 року в сумі 393,06 грн. Починаючи з 09.04.2022 року ТОВ «Маніфою» нараховувало відсотки згідно пп. 3.1.3, 3.4.4 кредитного договору № 3569438.

Згідно з п. 3.1.3 договору, у період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4.

Згідно з п. 2.4.4., базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою.

Відсотки за користування позикою у період прострочення позики правомірно нараховувались протягом 208 днів, з 09.04.2022 року по 02.11.2022 рік, і загальна сума таких нарахувань - 14 487,2 грн.

Відтак, станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 18380.26 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 3500 грн; заборгованість за відсотками, які нараховані у межах строку позики - 393,06 грн; заборгованість за відсотками, які нараховані у період прострочення позики за користування позикою - 14487,2 грн.

Враховуючи наведене, заборгованість за тілом позики не була погашена у визначенні строки, а отже відсотки за користування кредитом були нараховані вірно, відповідно до норм законодавства та кредитного договору.

Відзив на апеляційну скаргу представника ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" - Сироватка С.В.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 24.11.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 3569438, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» надало відповідачці у власність грошові кошти, а відповідачка зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів, сплатити проценти та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору (зворот а.с. 17- зворот а.с. 21).

24.11.2021 року на картковий рахунок відповідачки перераховано кредитні кошти в сумі 3500 гривень за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (зворот а.с. 30).

Згідно з пунктом 2.1 договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Відповідно до пункту 2.3 договору тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 3500 гривень; строк позики: до «24» грудня 2021 року (30 днів).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку № 1 до Договору позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою.

Згідно з пунктом 2.5 договору розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

Розділі 1. Кредитного договору міститься визначення терміну «строк позики», з якого розуміємо, що строк позики, який визначений п. 2.3.4 договору є початковим та може бути продовжений шляхом укладення Додаткової угоди.

Відповідно до п. 8.7. кредитного договору, умови договору можуть бути змінені/доповнення лише за угодою сторін шляхом укладення відповідної Додаткової угоди.

Додатковою угодою № 1 від 25 грудня 2021 року укладеною між ТОВ "Маніфою" та ОСОБА_1 продовжено строк позики до 24 січня 2022 року (а.с. 24).

Додатковою угодою № 2 від 24 січня 2022 року укладеною між ТОВ "Маніфою" та ОСОБА_1 продовжено строк позики до 23 лютого 2022 року (а.с. 26).

Додатковою угодою № 3 від 21 лютого 2022 року укладеною між ТОВ "Маніфою" та ОСОБА_1 продовжено строк позики до 23 березня 2022 року (а.с. 28).

Із розрахунку заборгованості за договором позики № 3569438 вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала погашення процентів за користування позикою, а саме: 25.12.2021 у сумі 1532,30 грн, 24.01.2022 у сумі 2069,50 грн, 21.02.2022 у сумі 2076,14 грн. Загальна сума, на яку ОСОБА_1 погасила заборгованість за договором позики становить 5697,94 грн (а.с. 31-32).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_3 26 травня 2022 року, після одруження дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_1 ".

02.11.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», укладено договір факторингу № 02-11/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «МАНІФОЮ» (зворот а.с. 33- зворот а.с. 38).

Відповідно до реєстру боржників від 02.11.2022 року до договору факторингу №02-11/2022, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 18380,26 грн (а.с. 39)

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 3569438, станом на 02.11.2022 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 18380 гривні 26 копійки, яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 500 гривень; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 14880 гривні 26 копійки (а.с. 31-32).

Досудовою вимогою від 08.11.2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до ОСОБА_1 з повідомленням про необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором № 3569438 від 24.11.2021 року (зворот а.с. 41).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 погасила заборгованість за договором позики. Тобто, свої обов`язки з погашення заборгованості за договором позики відповідач виконала у повному обсязі.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилами ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимог частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються; згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною 5 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставами для обробки персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами у справі був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі.

В матеріалах справи наявні належні та допустимі доказами на підтвердження обставин укладання між сторонами 24 листопада 2021 року правочину. Так, з довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 3569438 від 24.11.2021 року ідентифікований ТзОВ «Маніфою». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) g87663, надісланого позичальнику 24.11.2021 року на номер телефону НОМЕР_3 (а.с. 33).

Отже, враховуючи обставини укладення договору в електронній формі слід дійти висновку, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

З розрахунку заборгованості за договором позики вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 , здійснено погашення процентів за користування позикою 25 грудня 2021 року на суму 1532,3 грн; 24.01.2022 року на суму 2069,5 грн; 21.02.2022 року на суму 2076,14 грн.

Відповідно до п. 3.6 Договору позики № 3569438 у випадку укладення Додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою у період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена Додатком № 1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п. 2.4.3); графік нарахування визначається відповідною додатковою угодою.

Згідно з п. 3.10 договору, керуючись ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони неодноразово укладали додаткові угоди та продовжили строк користування позикою до 23 березня 2022 року на пільгових умовах і відсотки за користування вказаною позикою за даний період відповідач станом на 21.02.2022 повністю сплатила, однак тіло кредиту в сумі 3500 грн. сплачено не було.

В подальшому, згідно з п. 3.10 договору позики № 3569438 ТОВ "Маніфою" були нараховані відсотки за користування позикою в період з 22.02.2022 року по 24.02.2022 року в сумі 393,06 грн, а також, починаючи з 09.04.2022 року до 02.11.2022 за 208 днів у сумі - 14 487,2 грн, які відповідачем сплачені не були.

Колегія суддів вважає, що пунктами 2.5, 3.1.3, 3.2.1, 3.10 договору позики № 3569438 передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами 30-денного (пільгового) строку користування позикою.

Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами договору позики, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів наявність існування заборгованості відповідача та право вимоги до ОСОБА_1 , яке перейшло до нього на підставі договору факторингу від 02.11.2022 року № 02-11/2022.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню.

За таких підстав, апеляційна скарга ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», інтереси якого представляє Сироватка С.В. , підлягає до задоволення, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2025 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Кредит - Капітал" заборгованості за договором позики № 3569438 від 24.11.2021 року в розмірі 18380,25 грн, з яких 3500 грн тіла кредиту та 14880,26 грн відсотків за користування позикою.

Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції та 3633,60 грн судового збору, сплачено за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Капітал", інтереси якого представляє Сироватка Соломія Василівна, задовольнити.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 3569438 від 24.11.2021 року, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (вул. Смаль-Стоцького, буд 1 корпус 28, м. Львів, ) заборгованість за договором позики № 3569438 від 24.11.2021 року у розмірі 18380,26 грн

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (вул. Смаль-Стоцького, буд 1 корпус 28, м. Львів, ) сплачений судовий збір у розмірі 6661,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома