ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року місто Чернівці справа №723/3507/24

провадження №22-ц/822/857/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Факас А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, головуючий в суді першої інстанції суддя Дедик Н.П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання позивача.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 4768,94 грн., перерахувавши вказану суму стягувачу Державній судовій адміністрації України (01601, м.Київ, вул. Липська, 18/5).

Короткий зміст та узагальнені доводи вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Якобишена Т.Д. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі вказала, що ухвалою Сторожинецького районного суду від 16 травня 2025 року відновлено провадження у справі після надходження висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №38 від 13 квітня 2025 року та призначено підготовче засідання у справі на 11 год. 12 червня 2025 року.

Після ознайомлення із висновком вказаної експертизи, 11 червня 2025 року представник позивача через систему Електронний суд подала заяву про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог новими та вилучення деяких із позовних вимог із додатками.

Також 11 червня 2025 року подано клопотання, в якому представник позивача просила долучити до матеріалів справи заяву про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог новими та вилучення деяких із позовних вимог від 11 червня 2025 року із додатками до неї, а також просила питання щодо прийняття заяви про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог новими та вилучення деяких із позовних вимог, розглядати за їх відсутності й після прийняття рішення щодо долучення заяви, засідання у справі перенести на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Клопотання зареєстровано в канцелярії суду 11 червня 2025 року за №7148.

Також клопотання про перенесення підготовчого засідання, яке призначено на 11 год. 12 червня 2025 року подав відповідач у зв`язку із перебуванням представника відповідача у відпустці та необхідністю ознайомитися із висновком судової оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 38 від 13 квітня 2025 року.

Разом з цим засідання у справі, яке призначено на 12 червня 2025 року о 11.00 годин, не відбулося у зв`язку з зайнятістю головуючого у кримінальній справі № 723/1320/25, про що свідчить довідка № 12533/25-Вих.

В ухвалі про залишення позову без розгляду щодо засідання у справі, яке було призначено на 02 липня 2025 року суд зазначає, що в судове засідання 02 липня 2025 року учасники не з`явилися, будучи належно повідомленими про час та місце його проведення. Представник позивача направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці. Причини неявки позивача суду невідомі.

З даного приводу дійсно 26 червня 2025 року через Електронний суд представник позивача адвокат Якобишена Т.Д. направила до суду клопотання про перенесення засідання у зв`язку із перебуванням з 27 червня 2025 року по 18 липня 2025 року у щорічній відпустці. Докази перебування у відпустці надала, а саме два квитка із датою виліту 27 червня 2025 року та повернення 07 липня 2025 року.

Відповідно до протоколу судового засідання від 02 липня 2025 року вбачається, що учасники справи не з`явилися, однак від представника позивача надійшло клопотання у зв`язку із перебуванням у щорічній відпустці.

Головуючий ухвалив: відкласти засідання у зв`язку з клопотанням представника позивача на 11 год. 21 серпня 2025 року. Що свідчить про поважність причин відсутності на судовому засіданні 02 липня 2025 року.

Жодної ухвали про визнання неявки позивача чи представника позивача без поважних причин не ухвалювалося. Клопотання про прийняття заяви про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог новими та вилучення деяких із позовних вимог від 11 червня 2025 року, суд не розглядав.

В ухвалі про залишення позову без розгляду щодо засідання у справі, яке було призначено на 21 серпня 2025 року об 11 год. суд зазначає, що в судове засідання 21 серпня 2025 року позивач та її представник повторно не з`явилися, позивач подала заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з непередбаченими обставинами сімейного характеру та іншими обставинами і не проводити судові засідання без її особистої участі. Представник позивача направила клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з подачею позивачкою відповідної заяви, в якому також зазначила, що між сторонами ведуться перемовини щодо укладання мирової угоди у зв`язку з чим необхідний час. Вказано, що позивач не зазначила поважних причин неявки в судове засідання, а ті підстави, які зазначені в заяві, не вказують на наявність обставин, які об`єктивно унеможливлювали участь позивача в судовому засіданні.

З даного приваду зазначає, що дійсно 20 серпня 2025 року позивачкою ОСОБА_1 було подано клопотання щодо перенесення судового засідання у зв`язку із сімейними обставинами, а саме хворобою дитини ОСОБА_4 .

Станом на 09 год. 59 хв. 20 серпня 2025 року, коли реєструвалося клопотання в канцелярії суду, відсутня була довідка щодо хвороби дитини, оскільки після подачі клопотання позивачка відразу поїхала до лікаря та лікарем видано довідку про тимчасову непрацездатність студента начального закладу 1-ІV рівнів акредитації, про хворобу, карантин і інші причини відсутності дитини, яка відвідує загальноосвітній навчальний заклад, дошкільний навчальний заклад № 264/С відповідно до якої зазначено діагноз дитини ОСОБА_4 : гострий бронхіт та вказано, що дитина звільнена від занять, відвідувань дошкільного начального закладу з 20 серпня 2025 року по 22 серпня 2025 року.

Крім того заява позивачки щодо відкладення справи подана через сімейні обставини із зазначенням не проводити засідання без її присутності була зумовлена тим, що після подачі заяви про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог новими та вилучення деяких із позовних вимог розпочаті перемовини щодо мирного врегулювання спору та представник відповідача, адвокат Гринчук С.Д., по телефону через адвоката Якобишену Т. Д. запропонував позивачці обрати інший варіант розподілу, а саме другий поверх, оскільки саме на другому поверсі будинку кращі умови для дітей. Обговорення та можливість завершення розгляду справи мировою угодою потребували особистої присутності позивачки, яка більше володіє інформацією та мала бажання особисто уточнити деталі мирової угоди.

Також вранці 21 серпня 2025 року представник позивачки, адвокат Якобишена Т.Д. повідомила представника відповідача про подане позивачкою клопотання та адвокат Гринчук С. Д. повідомив, що не буде заперечувати щодо задоволення клопотання позивачки та підтримав позицію щодо можливості завершити розгляд справи мировою угодою.

Тому категорично не погоджується, що позивачка повторно без поважних причин не з`явилася до суду.

Більш того, судом ні 12 червня 2025 року, ні 12 липня 2025 року, а ні 21 серпня 2025 року не було вирішено питання щодо долучення до матеріалів справи заяви про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог новими та вилучення деяких із позовних вимог від 11 червня 2025 року, не з`ясовувано думку відповідача щодо задоволення клопотання та необхідності надати стороні час для подачі своїх міркувань з приводу заявленої заяви.

Також в оскаржуваній ухвалі судом не зазначено обґрунтування чому саме неявка позивачки чи її представника перешкоджала суду вирішити питання щодо розгляду клопотання про долучення до матеріалів справи заяви про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог новими та вилучення деяких із позовних вимог від 11 червня 2025 року.

В матеріалах справи відсутнє обґрунтоване процесуальне рішення суду першої інстанції про визнання явки позивача обов`язковою з наведенням мотивів про неможливість правильного вирішення спору по суті за відсутності позивача та крім того, 21 серпня 2025 року мала місце перша неявка позивачки у судове засідання, однак з поважних причин, а тому вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Крім того просила взяти до уваги, що на вихованні позивачки ОСОБА_1 перебувають троє дітей, старший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який з народження був дитиною з інвалідністю, а після виповнення йому 18 років його визнано особою з першою групою інвалідності підгрупа Б (діагноз Б.71.1 - розумова відсталість помірного ступеня (помірна розумова відсталість)), що є поважною причиною того, що позивачка раніше не брала участь в судових засіданням.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (стаття 43 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України , суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка у підготовче засідання чи в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого підготовчого засідання чи судового засідання, в яке він не з`явився. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позов без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Тобто законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності / неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони, а тому саме позивач має продемонструвати свій процесуальний інтерес у як найшвидшому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України, суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2025 року у справі №756/11052/24, від 30 червня 2025 року у справі №463/6350/24, від 17 вересня 2025 року у справі №754/6846/24 та інших.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права чи інтересу, має бути активним учасником судового провадження безпосередньо чи опосередковано (через представника). Правила статті 223 ЦПК України спрямовані на те, щоб унеможливити свавільне обмеження права особи на судовий розгляд її справи. Зокрема вони встановлюють наслідки, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил судового провадження. Так, частина п`ята статті 223 ЦПК України дає суду можливість повернути позовну заяву без розгляду, тобто застосувати до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідну форму відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18, від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19, від 16 листопада 2023 року у справі № 9901/221/21 та від 08 лютого 2024 року у справі № 990/89/23).

Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання (див. постанову Верховного Суду від 07 липня 2023 року в справі № 522/2301/19).

Норми ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) є уніфікованими.

Питання наслідків неявки позивача в судове засідання та умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання досліджував Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 18 листопада 2022 року.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в зазначеній постанові виснувала, що правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Проаналізувавши положення частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив про те, що у цих нормах законодавець не застосував слова «може», «має право», «за власної ініціативи» та інші подібні у своєму значенні слова. Зазначені норми процесуального права не передбачають можливості інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. Формулювання «суд залишає позов без розгляду», що міститься у частині четвертій статті 202 ГПК України, та формулювання «суд залишає позов без розгляду», що міститься в пункті 4 частини першої статті 226 ГПК України, виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення. З огляду на викладене Верховний Суд зазначив про те, що повноваження суду залишити позов без розгляду, передбачені цими нормами процесуального права відносяться до імперативних.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 червня 2020 року в справі № 910/16978/19, від 17 березня 2023 року в cправі № 910/17906/21, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 травня 2025 року в cправі № 916/718/24, від 04 березня 2025 року в cправі № 911/1902/17 (492/238/23), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 24 березня 2025 року в справі № 706/208/15-ц, від 11 січня 2023 року в справі № 500/3032/18, від 27 серпня 2025 року у справі №299/1516/24 та ін.

20 серпня 2024 року Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду передав справу № 760/3970/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21.

Мотивуючи ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вказав, що залишення позову без розгляду є правом суду, а не його обов`язком.

25 вересня 2024 року Велика Палата Верховного Суду своєю ухвалою повернула справу № 760/3970/20 відповідній колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 35 постанови від 17 квітня 2025 року в справі № 990/307/23 зазначила, що обов`язковою підставою для прийняття ухвали про залишення позову без розгляду є, зокрема, саме повторне неприбуття позивача (якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у судове засідання без поважних причин або неповідомлення про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Верховний Суд у постановах 24 березня 2025 року в справі № 706/208/15-ц, від 10 січня 2024 року в справі № 456/1278/20, від 31 травня 2023 року в справі № 693/1116/20 та ін. виснував, що процесуальний закон не містить вимог про необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria SandersS. A. v. Spain» (заява № 11681/85) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.

Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання своїми процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається першорядно на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року в справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду в разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

За повторної неявки належно повідомленого позивача та (або) його представника без наданої заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд першої інстанції мав залишити позов без розгляду відповідно пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції, правильно застосувавши положення статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка та її представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, повторно поспіль не з`явилися в судове засідання і від неї та/або її представника не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Суд надав правильну оцінку повторній неявці належним чином повідомленої позивачки, як підставі для залишення позову без розгляду.

Встановлено, що ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (том 1 а.с.55-56).

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2024 року витребувано по справі докази (том 1 а.с.107).

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2024 року по справі призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено (том 1 а.с.129-130).

14 травня 2025 року до Сторожинецького районного суду Чернівецької області надійшов висновок експертизи (том 1 а.с.138-182).

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2025 року по справі поновлено провадження та призначено судове засідання на 11.00 год. 12 червня 2025 року (том 1 а.с.200).

03 червня 2025 року до Сторожинецького районного суду Чернівецької області надійшла заява ОСОБА_2 про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням представника ОСОБА_6 у відпустці (том 1 а.с.206).

11 червня 2025 року до Сторожинецького районного суду Чернівецької області надійшло клопотання адвоката позивачки Якобишеної Т.Д. про долучення до матеріалів справи заяви про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог новими та вилучення деяких із позовних вимог від 11 червня 2025 року. Просила питання щодо прийняття заяви про зміну предмету позову розглядати за її та позивачки відсутності. Після прийняття рішення щодо долучення заяви, засідання у справі перенести на іншу дату. До вказаного клопотання прилучила заяву про зміну предмету позову (том 1 а.с.211, 213-220).

Згідно довідки Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2025 року, вбачається, що судове засідання у вказаній справі не відбулось у зв`язку із зайнятістю судді у кримінальній справі. Розгляд справи відкладено на 02 липня 2025 року на 11.00 год. (том 1 а.с.225).

26 червня 2025 року до Сторожинецького районного суду Чернівецької області надійшло клопотання адвоката позивачки Якобишеної Т.Д. з проханням відкласти розгляд справи призначений на 02 липня 2025 року у зв`язку з перебуванням адвоката у відпустці з 27 червня по 18 липня 2025 року (том 1 а.с.236).

Згідно протоколу судового засідання від 02 липня 2025 року, в судове засідання сторони не з`явилися, судове засідання відкладено на 11.00 год. 21 серпня 2025 року у зв`язку з клопотанням представника позивача (том 1 а.с.240).

20 серпня 2025 року до Сторожинецького районного суду Чернівецької області надійшло клопотання позивачки ОСОБА_1 з проханням відкласти розгляд справи у зв`язку з непередбаченими обставинами сімейного характеру. Також просила не проводити будь-які засідання без її особистої участі (том 1 а.с.249).

21 серпня 2025 року до Сторожинецького районного суду Чернівецької області надійшло клопотання адвоката позивачки Якобишеної Т.Д., згідно якого адвокат вказала, що підтримує заяву позивачки про відкладення розгляду справи і просила його задовольнити. Додатково вказала, що сторонами ведуться переговори щодо укладення мирової угоди у зв`язку з чим необхідний час. Просила судове засідання відкласти (том 1 а.с.250).

В судове засідання 21 серпня 2025 року позивач та її представник повторно не з`явилися, з`явився представник відповідача Гринчук С.Д., який заявив, що стороною позивача не надано доказів поважності причин неявки, а тому наявні підстави для залишення позову без розгляду (том 1 а.с.255).

Таким чином належним чином повідомлена позивачка та її представник не з`явилися повторно поспіль в судові засідання, призначені на 02 липня, 21 серпня 2025 року, та від них не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Справа перебувала у провадженні суду першої інстанції з вересня 2024 року.

Судові засідання призначалися неодноразово.

Встановлено, що позивач та її представник жодного разу не були присутні в судових засіданнях, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Неодноразово представник позивача подавав клопотання про перенесення розгляду справи.

Також позивачкою чи її представником не порушувалося клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що процесуальна поведінка позивачки та її представника свідчить про недобросовісність реалізації своїх процесуальних прав. Неодноразово подаючи заяви про відкладення розгляду справи, позивачка та її представник не надавали належних доказів на підтвердження викладених у заявах обставин.

Доводи апеляційної скарги щодо проведення підготовчого засідання є помилковими, оскільки у цій справі підготовче засідання не призначалось.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться (частина третя статті 279 ЦПК України).

Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, належним чином виконав вимоги процесуального закону з метою надання позивачці належного доступу до правосуддя та з огляду на процесуальну поведінку позивачки, керуючись завданнями цивільного судочинства та його основними засадами (стаття 2 ЦПК України), які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, дійшов правильного висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав оцінки клопотанню від 12 червня 2025 року про розгляд заяви про зміну предмету спору за їх відсутності колегія суддів відхиляє як безпідставні.

Так, дійсно, у матеріалах справи міститься клопотання адвоката позивачки ОСОБА_7 від 11 червня 2025 року про розгляд про долучення до матеріалів справи заяви про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог новими та вилучення деяких із позовних вимог. В поданому клопотанні просила питання щодо прийняття заяви про зміну предмету позову розглядати за її та позивачки відсутності. Після прийняття рішення щодо долучення заяви, засідання у справі перенести на іншу дату. До вказаного клопотання прилучила заяву про зміну предмету позову (том 1 а.с.211, 213-220).

Проте надалі, позивачка та її представник подавали до суду клопотання про відкладення розгляду справи і в судові засідання двічі поспіль не з`являлися.

Посилання у апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції наведених у клопотаннях про відкладення розгляду справи причин неявки позивача та представника позивача в судові засідання не заслуговують на увагу, оскільки для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України поважність причин повторної неявки позивача (чи його представника) не має значення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд в ухвалі про залишення без розгляду безпідставно зазначив неявку сторін в судове засідання на 12 червня 2025 року, проте засідання не відбулося з причин зайнятості судді в кримінальному процесі, є слушними. Проте вказані доводи не впливають на правильність прийнятого судом рішення, оскільки позивач та її представник двічі поспіль не з`явилися в судові засідання, які були призначені пізніше, зокрема, на 02 липня 2025 року та 21 серпня 2025 року.

Колегія суддів враховує, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Такі доводи заявника слід визнати такими, що не вплинули на правильність вирішення спору у цій справі.

Також колегія суддів апеляційного суду вважає за потрібне звернути увагу на те, що право позивача на доступ до суду не є порушеним, оскільки залишення позову без розгляду не позбавляє позивача можливості повторно звернутися до суду після усунення причин, які стали підставою для відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів підкреслює, що зазначене положення процесуального законодавства спрямоване на забезпечення балансу між правом особи на судовий захист та необхідністю дотримання процесуальної дисципліни. Якщо позивач вважає, що він має підстави для повторного звернення до суду, він може подати новий позов, дотримуючись встановлених законом вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблені у справі висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено судом 01 жовтня 2025 року.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк