Справа № 462/3039/15-ц
УХВАЛА

24 вересня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Мельник А.-В.П.,

з участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася у суд з заявою, у якій просить визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню у справі №462/3039/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування заяви покликається на те, що спір між АТ «Таскомбанк» та боржником врегульовано у добровільному позасудовому порядку і станом на дату звернення до суду із цією заявою, у позичальника відсутня заборгованість за кредитним договором №KF48383 від 10.04.2008 та, відповідно і за рішенням Залізничного районного суду м. Львова №462/3039/15-ц від 23.06.2017. Банком 15.12.2021 прощений (анульовано) борг за вказаним кредитним договором у сумі 70992,91 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 916 702,08 грн. Таким чином, повне прощення боргу за рішенням кредитора та відсутність заборгованості по кредитному договору є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. За наведеного просить заяву задовольнити.

Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримали з підстав, аналогічним викладеним у заяві. Просили виконавчі листи у справі №462/3039/15-ц визнати такими, що не підлягають виконанню.

Стягувач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

В силу вимог ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши заяву з доданими до неї документами, вивчивши матеріали справи №462/30399/15-ц, суд виходить з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.06.2017 стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором № КF48383 від 10.04.2008 у розмірі 54 255,66 доларів США, що по курсу НБУ станом на 20.04.2015 становить 1 142 496 грн 92 коп. та по 1887 грн 90 коп. судових витрат з кожного, на підставі якого 24.10.2017 Залізничним районним судом м.Львова було видано чотири виконавчі листи №462/4330/15-ц.

На виконання вказаних виконавчих листів, постановами старшого державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області Клим В.В. від 05.01.2018 відкрито виконавчі провадження №55481253, 55481166, 55480342 та 55480626.

Окрім цього, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.12.2018 замінено стягувача у виконавчих провадженнях ВП №55481253, 55481166, 55480342 та 55480626 з виконання виконавчих листів №462/3039/15-ц, виданих 24 жовтня 2017 року Залізничним районним судом м.Львова у справі №462/3039/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання недійсним кредитного договору, з Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» наАкціонерне товариство «ТАСКОМБАНК».

26.06.2018 старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Клим В.В. винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу №55481166 та 55481253.

З листа АТ «ТАСКОМБАНК»№22903/70.11 від 16.12.2021 встановлено, що 15.12.2021 банком прощений (анульовано) ОСОБА_1 борг за кредитним договором № КF48383 від 10.04.2008 у сумі 70992,91 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 916 702,08 грн, у тому числі: 42 605,51 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 450 311,86 тіла кредиту; 28 386,40 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 766 390,22 грн процентів.

З відповіді Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ №В11/56614 від 01.07.2025 встановлено, що у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження ВП №55480626 з примусового виконання виконавчого листа №462/3039/15-ц від 24.10.2017, виданого Залізничним районним судом міста Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «ТАСКОМБАНК»заборгованості у сумі 1887,90 грн.

27.06.2019 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Додатково повідомили, що надати копії матеріалів виконавчих проваджень неможливо у зв`язку із закінченням встановленого строку їх зберігання.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, наведені в статті 432ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

До підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Клим В.В. винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу №55481166 та 55481253, а також те, що 15.12.2021 банком прощений (анульовано) ОСОБА_1 борг за кредитним договором №КF48383 від 10.04.2008 у сумі 70992,91 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 916 702,08 грн, відтак у боржника відсутня заборгованість перед стягувачем, а тому суд приходить до висновку, що виконавчі листи №462/3039/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ "ТАСКОМБАНК", боргу у розмірі 1 142 496,92 грн та №462/3039/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ "ТАСКОМБАНК", боргу у розмірі 1 887,00 грн, видані 24.10.1017 на примусове виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/3039/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання недійсним кредитного договору, слід визнати такими, що не підлягають виконанню, оскільки немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника.

Керуючись ст.ст.247,259-261,432 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

заяву задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №462/3039/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ "ТАСКОМБАНК", боргу у розмірі 1 142 496,92 грн, виданий 24.10.1017 на примусове виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/3039/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №462/3039/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ "ТАСКОМБАНК", боргу у розмірі 1 887,00 грн, виданий 24.10.1017 на примусове виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/3039/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

Ухвала суду у відповідності дост.261 ЦПК України набирає законної сили негайно після її проголошення суддею. Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 29 вересня 2025 року.

Суддя: