У Х В А Л А

про поверненя позовної заяви

30.09.2025 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Костянтин Шепель,

ознайомившись з матеріалами позовної заяви адвоката Чернеги Інни Федорівни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни та приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню -

у с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чернега І.Ф. - 24 вересня 2025 року звертається до суду з цим позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 29 березня 2021 року № 48091 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.

Ухвалою судді від 25 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків надання до суду заяви про поновлення строку на звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

29 вересня 2025 року представник позивача на виконання вимог ухвали суду від 25 вересня 2025 року подає заяву про поновлення строку звернення до суду та додає копію сповіщення сім`ї від 4 вересня 2025 року № 426.

Оцінюючи доводи позивача, викладені у заяві в частині обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду та посилання на те, що у вересні 2025 року позивачка при намаганні відкрити банківський рахунок для оформлення виплат безвісті зниклого чоловіка дізналась, що на її рахунки накладено арешт в межах виконавчого провадження, суд вважає необґрунтованими, оскільки дане твердження суперечить змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову, у яких вона ж зазначає про обізнаність блокування її рахунків у зв`язку із вчиненням оспорюваного виконавчого напису ще у січні 2022 року.

Що стосується посилання представника позивача на запровадження карантину, встановленого Кабінтом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд звертає увагу на те, що сам факт встановлення карантину не може слугувати причиною для поновлення процесуального строку звернення до суду, а можливість поновлення процесуального строку визначається у взаємозв`язку зі встановленням поважності причин пропуску строку та їх зумовленості обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які свідчать про неможливість звернення до суду саме через обмеження, пов`язані з введеним карантину, а також не доведено, що вчинення відповідної процесуальної дії зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Частиною третьою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно з практикою ЄСПЛ, процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року., серія А № 18, пункти 28-36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

З огляду на зазначені рішення Європейського суду, Цивільно-процесуальним Кодексом України встановлені обмеження, щодо права позивача на звернення до суду. Дані обмеження полягають у поданні до суду позовної заяви, яка має відповідати вимогам статті 175 Цивільного процесуального кодексу України. В разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої переважна більшість заяв, поданих до Суду, визначаються неприйнятими, тобто Суд відхиляє її навіть не розглядаючи по суті через невідповідність усім критеріям прийнятності.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що строк звернення до суду пропущено з причин, які виникли з волі позивача, а, отже, не є поважними. Жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, позивачем не надано та судом не встановлено.

Наведені позивачем аргументи судом визнаються неспроможними та відхиляються як необґрунтовані, так як жодна з наведених обставин об`єктивно не перешкоджала (не утворювала обставин непереборної сили) позивачу звернутися до суду у відповідний строк із даними вимогами.

За вищенаведених обставин, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву адвоката Чернеги Інни Федорівни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни та приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - слід повернути позивачу, роз`яснивши при цьому право останнього на повторне звернення із даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 185, 259, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву адвоката Чернеги Інни Федорівни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни та приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ