Справа №461/6426/25
Провадження №2/461/3130/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кротової О.Б.,

секретар судового засідання Басараб Д.Е.,

з участю:

представника позивача Пилипів О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання права власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію та її стягнення,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пилипів О.В., 07.08.2025 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлого сина, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.12.2020 по 01.05.2022 у розмірі 37400 грн та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію її померлого сина, ОСОБА_2 , за період з 01.12.2020 по 01.05.2022 у розмірі 37400 грн, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 являється спадкоємицею першої черги після смерті сина ОСОБА_2 , якого визнано померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особа з інвалідністю ІІ групи з дитинства, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , перебував на обліку ГУ ПФУ у Львівській області як отримувач пенсії по втраті годувальника. 15.11.2020 ОСОБА_2 вийшов з лікарні та не повернувся ні в лікарню, ні за місцем проживання. 27.11.2020 було заведено ОРС «Розшук» №3020043. Так як про ОСОБА_2 не було жодних відомостей більше трьох років, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.02.2024 його визнано померлим, рішення набрало законної сили 01.04.2024. На підставі цього рішення ОСОБА_1 отримала свідоцтво про смерть сина та в подальшому звернулась із заявою в Стрийську державну нотаріальну контору для оформлення спадщини (спадкова справа №225/2024). Так як з грудня 2020 року ОСОБА_2 не отримував пенсію, позивач в листопаді 2024 року звернулась в ПФУ у Львівській області, зокрема, у відділ обслуговування громадян №4 - сервісний центр м. Стрий, для отримання нарахованої та не виплаченої її сину пенсії за період з 01.12.2020 по 01.04.2024. Усно їй було надано відповідь, що так як протягом шести місяців після смерті сина вона не зверталася в ПФУ для отримання нарахованої та не виплаченої її сину пенсії, сума недоотриманої пенсії входить до складу спадщини, яку позивач зможе отримати на підставі свідоцтва про право на спадщину. Жодних заяв від позивача, з долученими документами про смерть сина та родинні відносини з ним, - не приймали. Позивач звернулась в Стрийську державну нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину і державним нотаріусом було зроблено в ГУ ПФУ у Львівській області запит від 21.11.2024 №930/02-14 щодо надання інформації про наявність недоотриманої пенсії, що належала ОСОБА_2 . На запит нотаріуса з ГУ ПФУ у Львівській області надійшла відповідь від 06.12.2024 №1300-5502-8/199010 про те, що виплата пенсії ОСОБА_2 припинена з 01.06.2021 у зв`язку з довготривалою неоплатою, відновити нарахування пенсії органи Пенсійного фонду України можуть на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом, та долучення всіх необхідних документів. На повторний запит нотаріуса №113/02-14 від 10.02.2025 щодо надання інформації про наявність недоотриманої пенсії, що належала ОСОБА_2 , відповідачем було надано відповідь №1300-5402-8/86404 від 12.03.2025 аналогічну попередній. 02.04.2025 позивач особисто звернулась в ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про відновлення нарахування пенсії ОСОБА_2 та виплату неотриманої ним пенсії їй, як єдиному спадкоємцю. На цю заяву 14.04.2025 відповідачем було надіслано ОСОБА_1 відповідь, що для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, необхідно долучити серед інших документів - свідоцтво про право на спадщину. 28.04.2025 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори втретє було надіслано запит щодо надання інформації про суму недоотриманої пенсії, що належала ОСОБА_2 , та отримано відповідь ГУ ПФУ у Львівській області від 27.05.2025 №1300-5402-8/71241, що станом на 27.05.2025 сума пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилася неотриманою у зв`язку з його смертю, за період з травня 2022 року по квітень 2024 року складає 56835,16 гривень. Зазначено, що у разі неотримання пенсії померлим пенсіонером більше трьох років, неотримана пенсія виплачується відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до частини першої статті 46 Закону, де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами. Суму недоотриманої пенсії буде зменшено в залежності від дати звернення спадкоємця до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. На підставі цієї відповіді 06.06.2025 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, на суму недоотриманої пенсії, яка належала померлому ОСОБА_2 в розмірі 56835,16 грн. Не погоджуючись із наданим відповідачем розрахунком суми пенсії, належної та не виплаченої ОСОБА_2 , зокрема, обмеженням періоду розрахунку з травня 2022 року по квітень 2024 року, ОСОБА_1 звернулась в ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про надання розрахунку пенсії сина з грудня 2020 року по 01.04.2024 та виплату їй всієї суми. 23.06.2025 відповідачем було надано відповідь №12662-13072/Р-54/8-1300/25 про те, що надати довідку про нараховані суми пенсії за період з 01.12.2020 по 01.04.2024 немає можливості. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, необхідно надати документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину, і тільки після звернення з цими документами може буде надано розрахунок суми недоотриманої пенсії, яка підлягає виплаті. В той же час у даній відповіді вказано, що розмір пенсії ОСОБА_2 станом на 01.06.2021 становив 2200 грн, а станом на 01.04.2024 2725 грн. Відповідно до звіту АТ «Укрпошта» пенсію з грудня 2020 року по травень 2021 року ОСОБА_2 не виплачено. З 01.06.2021 виплату пенсії припинено у зв`язку з довготривалою невиплатою. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус виходив із відомостей, які йому надав відповідач, а саме з довідки про суму невиплаченої пенсії ОСОБА_2 тільки за період з 01.05.2022 по 01.04.2024. В той же час залишається ще сума невиплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.12.2020 по 01.05.2022, яка становить 37400 грн. Отже, ОСОБА_1 , як єдина спадкоємиця за законом після смерті сина ОСОБА_2 , має право на отримання всієї суми пенсії, належної спадкодавцю та не отриманої ним за життя, без обмеження будь яким строком, а саме за період з 01.12.2020 по 01.04.2024. Станом на дату подачі позовної заяви відповідачем перераховано позивачу недоотриману спадкодавцем пенсію, вказану в свідоцтві про право на спадщину за законом від 06.06.2025, в розмірі 56835,16 грн, тобто за період з 01.05.2022 по 01.04.2024. В той же час, відповідачем обмежено спадкові права позивача на отримання суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.12.2020 по 01.05.2022, яка не включена в довідку №1300-5402-8/71241 від 27.05.2025, а відповідно і до свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою судді від 12.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

26.08.2025 представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Вандзьо О.Б. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії по втраті годувальника. Відповідно до звіту AT «Укрпошта» пенсію з грудня 2020 року по травень 2021 року ОСОБА_2 не виплачено. На виконання пункту 4 частини 1 статті 49 Закону з 01.06.2021 виплату пенсії припинено у зв`язку з довготривалою невиплатою. Одночасно зазначає, що ОСОБА_2 за життя щодо поновлення виплати пенсії не звертався. Розмір пенсії ОСОБА_2 станом на 01.06.2021 складав 2200 грн, а станом на 01.04.2024 2725 грн. За період з 01.06.2021 по 01.04.2024 нарахування пенсії не здійснювалося. Повідомила, що на запит нотаріуса Головним управлінням Пенсійним фондом України у Львівській області була надана cyмa недоотриманої пенсії станом на 27.05.2025. При цьому сума недоотриманої пенсії буде зменшена в залежності від дати звернення спадкоємця до органів Пенсійного фонду із оформленим свідоцтвом про право на спадщину.

Ухвалою суду від 16.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Пилипів О.В. позов підтримала, з підстав наведених у поданому позові, просила задоволити в повному обсязі. Окрім цього, долучила до матеріалів справи докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 грн та просила стягнути такі з відповідача.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим 01.09.1981.

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 18.11.1999, ОСОБА_2 , який є інвалідом ІІ групи, призначено виплату пенсії.

Згідно довідки серії ЛВА 193636 від 14.11.2003, ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново.

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії по втраті годувальника.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.02.2024 у цивільній справі №456/6495/23, яке набрало законної сили 01.04.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оголошено померлим.

17.04.2024 Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_2 у Стрийській державній нотаріальній конторі Львівської області відкрито спадкову справу №225/2024.

Згідно відповіді Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06.12.2024 №1300-5502-8/199010, наданої на запит Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області, виплата пенсії ОСОБА_2 припинена з 01.06.2021 у зв`язку з довготривалою неоплатою, а спадкоємець до органів Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 не звертався, у зв`язку з чим надати суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 немає можливості.

Окрім цього, відповідно до відповіді Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27.05.2025 №1300-5402-8/71241, станом на 27.05.2025 сума пенсії, що належала ОСОБА_2 та залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю складає 56835,16 грн з травня 2022 року по квітень 2024 року.

06.06.2025 державним нотіріусом Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Костур У.Т. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 його матері ОСОБА_1 , на наступне майно: недоотриману пенсію в розмірі 56835,16 грн, яка належала померлому на підставі довідки від 27.05.2025, виданим пенсійним фондом України головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області, зареєстроване в реєстрі за №1462.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після померлого сина ОСОБА_2 .

Разом з тим, у поданому позові позивач зазначає, що залишається невиплаченою ще пенсія ОСОБА_2 за період з 01.12.2020 по 01.05.2022.

Згідно відповіді Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №12662-13072/Р-54/8-1300/25 від 23.06.2025, відповідно до звіту АТ «Укрпошта» пенсію з грудня 2020 року по травень 2021 року ОСОБА_2 не виплачено. Розмір пенсії станом на 01.06.2021 складав 2200 грн, а станом на 01.04.2024 2725 грн.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Окрім того, відповідно частини 1 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права і обов`язки мають усі фізичні особи.

Таким чином, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.

Конституцією України (ст.41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу Українивстановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ч.1, 3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другійстатті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбаченістаттею 608цього Кодексу.

Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому випадку належить застосовувати ст.1227 ЦК України.

Згідно ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зміст ч.3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Окрім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.12.2020 по 01.05.2022 складає 37400 грн, в той час як відповідачем надано нотаріусу відомості про недотриману пенсію за період з травня 2022 по квітень 2024 року на суму 56835,16 грн.

Оскільки відповідач надав нотаріусу відомості про недотриману пенсію за менший період, вказані обставини у їх сукупності унеможливлюють виконання нотаріусом своїх повноважень щодо видачі такого свідоцтва на всю суму спадщини.

Відповідач на підтвердження правомірності своїх дій покликається на положення ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Відповідно пп. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера.

При оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_2 , який за життя недоотримав пенсію за період з 01.12.2020 по 01.05.2022, яка увійшла до складу спадщини, суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на недоотриману пенсію померлого сина, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.12.2020 по 01.05.2022 у розмірі 37400 грн та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію її померлого сина, ОСОБА_2 , за період з 01.12.2020 по 01.05.2022 у розмірі 37400 грн.

Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представником позивача долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правничої допомоги №27/25 від 05.08.2025, укладений між адвокатом Пилипів О.В. та ОСОБА_1 ; квитанцію до прибуткового касового ордера від 15.08.2025 №34, згідно якої адвокатом Ракачук В.Є. сплачено адвокату Пилипів О.В. 15000 грн згідно договору про надання правничої допомоги №27/25 від 05.08.2025; акт наданих послуг №1 від 22.09.2025; ордер №1389333 про надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Пилипів О.В.

Згідно ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Визначаючи розмір витрат які підлягають стягненню, суд виходить з критеріїв наведених вище, а саме складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги (час витрачений на обґрунтування позиції сторони і надання консультацій для її погодження), обсягу наданих послуг та виконаних робіт (зміст та обсяг поданих суду документів, обсяг робіт наведених у відповідному акті), ціни позову, а також значення справи для кожної сторони.

З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, та того, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 4000 грн витрат на правничу допомогу, та суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.2, 10, 12, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання права власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію та її стягнення - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на пенсію в розмірі 37400 (тридцять сім тисяч чотириста) грн за період з 01.12.2020 по 01.05.2022, в порядку спадкування за законом, що належала її синові, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не була йому виплачена за життя.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, 37400 (тридцять сім тисяч чотириста) грн пенсії, що належала її синові, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не була йому виплачена за життя.

Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) судового збору та 4000 (чотири тисячі) грн витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 02.10.2025.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , номер телефону: НОМЕР_5 ;

представника позивача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , номер телефону: НОМЕР_7 ;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, , електронна пошта: , номер телефону: 032 255 0495.

Суддя Кротова О.Б.