Провадження № 2/761/5648/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Тихій П.О., Ємець Д.О.,

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Желудкова В.В.,

представника третьої особи: Якушової Н.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері», третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кворум» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

24 жовтня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та 26.02.2025 року за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Під час слухання справи як третю особу було залучено - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кворум».

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду у розмірі 13 800,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що згідно квитанції про прийом вантажу № ОСОБА_2 відправив вантаж загальною вартістю - 13 800,00 грн., хоча представник відповідача в квитанції вказав 3 800,00 грн. Тобто між сторонами був укладений договір перевезення.

Як зазначає позивач, відповідачем порушені зобов`язання по перевезенню вантажу, так як вантаж одержувачу доставлений в пошкодженому стані внаслідок чого він відмовився його приймати.

Таким чином, оскільки внаслідок дій відповідача, позивач зазнав збитків, для захисту порушеного права він звернувся до суду з цим позовом.

Крім того позивач зазначає, що йому спричинена моральна шкода внаслідок дій відповідача, яку він оцінив в сумі 10 000,00 грн.

24.03.2025 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в яких представник просить відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що згідно Квитанції про прийом вантажу від 01.04.2024 № (надалі - Квитанція) від відправника ОСОБА_2 , м. Одеса, на адресу одержувача - ОСОБА_3 , м. Лозова, Харківська обл., був відправлений вантаж в кількості 1-го вантажного місця, вага вантажу - 15,00 кг, об`єм - 0,26 м. Цінність вантажу, вказана відправником - 3800,00 (три тисячі вісімсот) грн., замовлена послуга страхування. Тип вантажу: автозапчастини. Додаткові послуги: збирання вантажу, упакування вантажу.

Позивач замовив послугу забору вантажу, а тому 01.04.2024 вантаж забирався з помешкання останнього водієм транспортного засобу, при цьому була складена відповідна квитанція забору вантажу ЕК 284044, інформація з якої була перенесена до Квитанції. Вартість вантажу визначена у розмірі 3800,00 (три тисячі вісімсот) грн. Вищезазначені обставини також підтверджуються аудіозаписом розмови Позивача з оператором гарячої лінії Позивача, з якої чітко вбачається, що Позивачем заявлена вартість вантажу у розмірі 3800,00 (три тисячі вісімсот) грн. Як зазначено у відзиві, жодних доказів на підтвердження факту понесення збитків Позивачем ані Відповідачу, ані до суду не надано. Крім того,Позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди діями чи бездіяльністю Відповідача.

Відповідно до даних квитанції № , а саме її блоку "Інформація про страхування", вантаж по даному перевезенню був застрахований. Представник звернув увагу, що у разі настання страхового випадку та наявності підстав для виплати страхового відшкодування, Позивач має звертатися із відповідною заявою до страхової компанії. Таким чином, відповідач повністю заперечує проти всіх заявлених до нього позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив його задовольнити. В доповненнях позивач пояснив, що він бажає отримати страхове відшкодування в сумі 3 800,00 грн., повернути автозапчастину та відшкодувати моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві та зазначав, що документи щодо виплати за втрачений вантаж передано до страхової компанії, яка прийняла рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 3 800,00 грн.

Представник третьої особи в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заявлених вимог та вказала, що єдиною перешкодою для виплати страхового відшкодування є відсутність документів щодо зареєстрованого місця проживання позивача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши сторони, врахувавши їх процесуальні заяви, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом частин першої - четвертої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У частині першій статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одночасно положеннями статті 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕЛІВЕРІ» здійснює транспортне експедирування вантажів у порядку, передбаченому ЦК України, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, Статутом автомобільного транспорту України, Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють транспортно-експедиторську діяльність.

Транспортне експедирування вантажів (багажу) здійснюється Експедитором на підставі Публічного договору надання транспортно-експедиторських послуг, затвердженого наказом ТОВ «ДЕЛІВЕРІ» №5 від 11.12.2023 та Правил транспортного експедирування вантажів (багажу) (далі по тексту - Правила).

Відповідно до п. 1.7 Публічного договору, Експедитор надає послуги у порядку, передбаченому цим Договором, що укладається між Замовником (Вантажовідправником) і Експедитором, а також Правилами, які є невід`ємною частиною цього договору, Законом України «Про автомобільний транспорт», Статутом автомобільного транспорту України, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Відповідно до п. 1.10 Публічного договору, Договір укладається шляхом акцепту (прийняття) Замовником всіх умов даного Договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст. 633, 634 ЦК України. Замовник не може запропонувати свої умови Договору.

Безумовне та повне прийняття умов Договору Замовником полягає в здійсненні Замовником дій, спрямованих на отримання послуг, а саме - передачі Замовником Експедитору вантажу для надання послуг, передбачених Договором (п. 1.11 Публічного договору).

Згідно п. 1.12 Публічного договору, Договір набуває чинності в момент передачі Замовником вантажу (багажу) Експедитору для надання послуг, що передбачені Договором, та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором.

Умови даного договору та Правил, а також всі додатки до них розміщуються на офіційному сайті Експедитора (delivery-auto.com.ua) і можуть змінюватися Експедитором в односторонньому порядку шляхом опублікування на вказаному сайті (п. 1.13. Публічного договору).

Відповідно до п. 2.1 Публічного договору визначений його предмет, а саме Експедитор зобов`язується за плату і за рахунок Замовника організувати перевезення вантажу (багажу), і надання інших послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (багажу), а Замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених Договором.

Крім того, згідно з п.2.1 Правил транспортного експедирування вантажів (далі - Правила), вантаж повинен здаватися Вантажовідправником до перевезення в запакованому, опечатаному, промаркованому вигляді із зазначенням виду (типу), точної ваги (обсягу), кількості місць та супровідними документами. Відповідальність за вміст, що знаходиться у вантажному місці, несе Вантажовідправник. Міжнародні відправлення за послугою «Експортна пошта» приймаються лише у відкритому вигляді.

Згідно з п.2.5 Правил, упаковка вантажу, який здається до перевезення, не повинна мати порушень цілісності або слідів пошкодження вантажу (патьоки, вм`ятини, розриви і т.д.).

У разі, якщо при прийомі від Вантажовідправника вантажу до перевезення буде встановлено, що упаковка вантажу має пошкодження або носить сліди пошкодження, Вантажовідправник зобов`язаний у присутності представника Експедитора розкрити таку упаковку, перевірити цілісність вантажу і упакувати в нову упаковку, яка не має пошкоджень. Експедитор не несе відповідальності за збереження при транспортуванні вантажу, який був поданий Вантажовідправником до перевезення в стані, що не відповідає правилам перевезення, і який не приведений у відповідний стан у строк, який забезпечує своєчасне його відправлення до пункту призначення. У випадку прийняття до перевезення такого вантажу про не відповідність його упаковки правилам обов`язково робиться застереження в квитанції (п.2.6 Правил).

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач 01.04.2024 уклав з відповідачем Договір транспортного експедирування шляхом приєднання до Публічного договору надання транспортно-експедиторських послуг, про що свідчить квитанція при прийом вантажу № від 01.04.2024 (далі по тексту - Договір).

Позивач, вчинивши дії по передачі вантажу для перевезення через ТОВ «ДЕЛІВЕРІ», погодився на отримання послуг відповідача на умовах безумовного та повного прийняття умов вказаного договору.

З вказаної квитанції також вбачається, що згідно умов укладеного між сторонами Договору, Експедитор (відповідач) зобов`язався за плату і за рахунок позивача організувати перевезення вантажу - автозапчастини (далі по тексту - вантаж), заявленою цінністю 3 800,00 грн., до складу в Лозова (склад відповідача), отримувач вантажу - ОСОБА_3 , дата прибуття - 04.04.2024.

Позивач замовив додаткові послуги: збирання вантажу, упакування вантажу та заборону видачі.

Так, Експедитор приймає вантаж (багаж) до перевезення згідно із замовленням Вантажовідправника, з оформленням та видачею Вантажовідправнику квитанції, що є єдиним документом, підтверджуючим прийняття вантажу для організації перевезення (п. 2.2 Публічного договору).

Як зазначив позивач, вантаж було доставлено отримувачу в пошкодженому вигляді внаслідок чого отримувач вантажу відмовився його приймати.

Представник відповідача під час розгляду справи судом не спростував зазначених обставин. В той же час, представник відповідача пояснив, що вантаж було пошкоджено до прийняття для перевезення. Однак матеріалами справи не підтверджується зазначене представником, зокрема, уповноваженою особою перевізника не було зафіксовано факт пошкодження автозапчастини на момент її прийняття для перевезення. Крім того представник зауважив, що позивач не надав доказів, що вартість відправленого вантажу становить 13 800,00 грн.

При здачі вантажу (багажу) до перевезення, Вантажовідправник зобов`язаний вказати повне найменування Вантажоодержувача і його контактні телефони, а також вказати (задекларувати) вартість зданого для перевезення вантажу, зазначити платника послуг Експедитора (п. 5.2 Публічного договору).

Відповідно до п.9.1 Публічного договору, Експедитор приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення повного збереження зданого до транспортного експедирування вантажу з моменту прийняття вантажу Експедитором від Вантажовідправника і до моменту видачі вантажу Вантажоодержувачу.

Пункт 9.2 Публічного договору визначає, що Експедитор несе відповідальність за пошкодження або втрату вантажу тільки в тих випадках, коли втрата або пошкодження сталася з вини Експедитора.

Пункт 9.3 Публічного договору передбачає, що Експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереження вантажу у випадках, якщо: - упаковка не відповідає вимогам Правил; - якщо виявлені пошкодження упаковки не відповідають пошкодженням на вантажі; - вантаж не упакований; - при видачі вантажу виявлено пошкоджений вантаж або недостача вантажу в цілій (непошкодженій) упаковці.

Крім того, згідно з п.9.4 Публічного договору, відповідальність за будь-які пошкодження, недостачу або відсутність вантажу всередині неушкодженої упаковки, несе Вантажовідправник.

Відповідно до п.9.5 Публічного договору, за шкоду, заподіяну при перевезені вантажу з вини Експедитора Експедитор несе відповідальність: у разі втрати або недостачі вантажу - в розмірі вартості втраченого чи відсутнього вантажу; у разі пошкодження вантажу - у розмірі суми, на яку знизилась його вартість або вартості відновлювальних робіт; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, в розмірі оголошеної вартості вантажу, якщо не буде доведено, що його дійсна вартість нижча оголошеної.

Крім того, згідно з пунктом 3.4.2 Публічного договору, у разі отримання вантажу в неналежному стані (пошкодження, нестача тощо) зафіксувати його стан у відповідному Акті за формою, затвердженою Експедитором, за обов`язковою участю представників Замовника та Експедитора.

Представник відповідача не надав суду доказів, що при прийнятті вантажу в м.Одеса чи в м.Лозова був складений акт про надходження вантажу в неналежному стані. Представник відповідача не повідомив причини з яких не було складено вказаний Акт.

Згідно з п.8.3 Публічного договору, при видачі вантажів, у випадках порушення цілісності вантажу - повного або часткового пошкодження, знищення, псування, недостачі вантажних місць по кількості, вазі тощо, складається Акт приймання вантажу за кількістю та якістю (у якому фіксуються пошкодження вантажу, нестача тощо), далі по тексту - Акт, і який є єдиною підставою для матеріальної відповідальності у разі розбіжностей між сторонами. Експедитор має право затримати видачу вантажу до складання Акту приймання вантажу за кількістю та якістю. Якщо Замовник (Вантажовідправник, Вантажоодержувач) відмовився при отриманні пошкодженого вантажу від складання Акту приймання вантажу за кількістю та якістю, подальші претензії щодо цілісності та якості отриманого вантажу Експедитором не розглядаються.

Згідно з положеннями пункту 8.3.1 Публічного договору, Акт приймання вантажу за кількістю та якістю складається протягом 3 днів з моменту першого звернення Вантажоодержувача за отриманням вантажу та при наданні їм товарних документів на вантаж (накладних, рахунків - фактур), що підтверджують асортимент, вартість та кількість вантажу.

Як визначено п.6.1 Публічного договору, упаковка вантажу повинна відповідати вимогам, встановленим Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, із змінами та доповненнями, Державними стандартами України, Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №2701 із змінами, Актами Всесвітнього поштового союзу (Доха, 2012), а також Правилами.

Вимоги до упаковки:

- вид упаковки має відповідати особливостям вантажу;

- упаковка повинна забезпечувати повне збереження вантажу під час його транспортування з урахуванням вантажно-розвантажувальних робіт;

- упаковка повинна відповідати кліматичним умовам;

- упаковка повинна враховувати можливість перевантаження вантажу в дорозі, температурний режим і вологість, пору року (погодні умови).

За пунктом 6.2 Публічного договору, Замовник відповідає за всі наслідки неправильної упаковки вантажів (бій, поломка, деформація, протікання і т.д.), а також застосування упаковки, яка не відповідає особливостям вантажу, його масі або встановленим стандартам і технічним умовам.

Згідно з п.6.3 Публічного договору, Вантажовідправник зобов`язаний самостійно опломбовувати (опечатати) всі здані ним до перевезення вантажні місця, щоб запобігти доступу до їх вмісту. У разі невиконання зазначеної вимоги Експедитор не несе відповідальності за збереження вантажу в неопломбованому (не опечатаному) вантажному місці.

Як визначено п.6.4 Публічного договору, Експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

Водночас, відповідно до ч.1 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві.

Положеннями ст. 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Позивачем не надано суду докази, що вантажоотримувач відмовився від отримання вантажу саме внаслідок пошкодження вантажу. Так само не було надано суду доказів, що вказаний вантаж було пошкоджено при здійсненні перевезення відповідачем. В той же час судом встановлено вантаж втрачено.

Окремо суд, звертає увагу, що згідно положень п. 9.9 Публічного договору, матеріальна відповідальність Експедитора перед Замовником встановлюється в розмірі задекларованої вартості вантажу, але не може перевищувати його фактичної вартості.

Разом з тим, в матеріалах справи, крім самої квитанції про прийом вантажу №, в якій позивачем самостійно вказано вартість вантажу, відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували вартість вантажу.

Пунктом 3.6.3 Публічного договору передбачено, що Замовник при відправленні вантажу має право укласти договір страхування вантажів - разовий на одне транспортування або генеральний - на всі транспортування вантажу (далі - Договір страхування). Умови страхування, страхові випадки, страхові тарифи та виплати встановлюються у Договорі страхування. Експедитор надає консультативну допомогу Замовнику при укладанні Договору страхування - роз`яснює Замовнику умови договору та Правил страхування вантажів (багажу), затверджених страховою компанією. Страховий платіж і страхова сума вказується в графі «Страхування» в Квитанції про приймання вантажу. Оплату страхових платежів та сум здійснює Замовник

Згідно з п.5.9 Публічного договору, вантажі із задекларованою вартістю більше 1000,00 (однієї тисячі) гривень підлягають обов`язковому страхуванню.

З копії квитанції вбачається, що ОСОБА_2 замовив послугу страхування та вантаж було оцінено в сумі 3 800,00 грн. Переданий позивачем для перевезення вантаж було застраховано ТзДВ «Страхова компанія «Кворум».

В судовому засіданні представник страхової компанії повідомила, що у зв`язку із втратою вантажу було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 3 800,00 грн. Зазначену суму буде виплачено позивачу після надання документів щодо його зареєстрованого місця проживання.

Таким чином, враховуючи умови договору перевезення позивач не позбавлений можливості отримати страхове відшкодування в розмірі оціненої вартості вантажу.

Так, відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Так, з наданих матеріалів справи, вбачається, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень, в даному випадку - не є обґрунтованою та доведеною, адже суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених обставин справи, на яких ґрунтується його вимога та конкретна визначена ним сума моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що позивач не довів належними та допустимими доказами заявлені вимоги, вартість матеріального збитку та спричинення моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері», третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кворум» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула