Справа № 186/228/24
Провадження номер № 2/0186/14/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року в м. Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області Шахтарський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Демиденко С.М.,

секретар судового засідання Фадєєва Т.Б.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,-

У С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

02 грудня 2014 року позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружилися в місті Бангкок (Тайланд). Під час шлюбу на підставі договору купівлі продажу №968 від 07.08.2018 року вони придбали кватиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що придбана квартира є спільним майном подружжя та він має право на поділ цього майна шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири.

Враховуючи вищевикладене позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивача, відповідача та пояснення свідків.

У судовому засіданні Представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Додатково повідомив що позивач особисто передавав відповідачці кошти готівкою в сумі 5000 доларів США. Для укладання договору купівлі-продажу не потрібна була згода позивача, оскільки відомості про шлюб були відсутні в українському реєстрі.

Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечує, щодо тримання коштів від позивача. Підтвердила факт укладення 02 грудня 2014 року шлюбу з ОСОБА_3 в Тайланді. Стверджує, що фактично квартира була придбана за кошти матері - ОСОБА_5 та її зятя. Чоловік гроші на придбання квартири не давав. Квартира була придбана для бабусі, яка являється переселенкою, однак оформлена на відповідачку.

Свідок ОСОБА_5 (матір відповідачки), повідомила суду, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , була придбана за 3000 доларів США, з яких половина коштів її, а інша половина її зятя. Чоловік її доньки ОСОБА_3 та сама ОСОБА_1 ніяких коштів не давали.

Свідок ОСОБА_2 , повідомила суду, що в 2019 році вона дійсно продавала квартиру яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Для оформлення квартини у нотаріуса чекали доки з закордону повернеться ОСОБА_4 . Завдаток та кошти за квартиру в сумі 3000 доларів США їй передавала у нотаріуса Новакіська С.В. Чиї це саме кошти ОСОБА_2 відомо не було.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Сторони по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружилися, з 02 грудня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією перекладу міжнародного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . Факт перебування у шлюбу також підтверджує сама відповідачка.

У період перебування у шлюбі, було придбано квартиру АДРЕСА_2 , яка відповідно до договору купівлі продажу ННХ №175786 рн. 968 від 07.08.2019 року була оформлена на ОСОБА_4 .

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №362179625 від 17.01.2024 року квартира АДРЕСА_2 , перебуває в приватній власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири ННХ № 175786 рн. 968 від 07.08.2019 року.

Норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування.

Стаття 60 Сімейного кодексу України /далі СК України/ - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Такий висновок суду кореспондується також з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року в справі № 372/504/17.

Відповідач - ОСОБА_4 , не спростувала належними та допустимими доказами презумпцію спільності майна подружжя в цій справі. Покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , суд вважає не належним доказом, оскільки не можна спростовувати показами свідка обставини укладення нотаріального договору.

Відповідач не довела, а суд не встановив підстав для відступу від рівності часток подружжя у праві спільної власності.

Згідно правового висновку висловлено Верховним Судом в Постанові від 15.04.2020 року у справі № 565/495/18 та Постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 569/4484/22 (провадження № 61-11369св23) не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі.

Враховуючи вище викладене позовні підлягають задоволенню.

Судові витрати.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат по справі.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 109, 141, 206, 258, 263, 264 ЦПК України,- суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визначити права на частку в праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_2 наступним шляхом:

визначити за ОСОБА_3 , право на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 ;

визначити за ОСОБА_4 , право на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Скасувати арешт майна накладений ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14.02.2024 року (справа № 186/228/24 провадження №2-з/0186/8/24) на 1/2 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 126, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору в сумі 1816,80 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: місто Анталія, Турецька Республіка, адреса представника - ОСОБА_6 : АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: квартира АДРЕСА_2 .

СУДДЯ С.М. ДЕМИДЕНКО