ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 645/6032/18

провадження № 22-ц/818/2976/25

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участі секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лук`янова Олена Борисівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поляк Дмитро Васильович, Департамент реєстрації Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_10, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2025 року в складі судді Шарка О.П.,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дійсним спадкового договору № 2913 від 08.12.2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою О.Б., за яким ОСОБА_6 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Лук`янової О.Б. - індексний номер 29852967 від 01.06.2016 року, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, за громадянкою Таджикистану ОСОБА_6 , на підставі спадкового договору № 2913 від 08.12.2015 року; визнати недійсним договір-купівлі продажу квартири № 803 від 19.05.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д.В., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , за яким остання набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Поляка Д.В. - індексний номер 41178919 від 19.05.2018 року, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, за ОСОБА_3 .

25.12.2024 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах позивача заявив клопотання про призначення посмертної судової психолого -психіатричної експертизи. На вирішення експертів поставити питання: чи страждала ОСОБА_5 стійким психічним розладом?; Чи могла ОСОБА_5 по своєму психологічному стану з урахуванням наявного в неї загального захворювання, застосування призначених лікарських препаратів, розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання спадкового договору номер 2913 від 08.12.2015р.?; Чи могла ОСОБА_5 з урахуванням її психоемоційного стану та індивідуально-особистих особливостей розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання спадкового договору номер 2913 від 08.12.2015р.?; Проведення вказаної експертизи просив доручити: Державній установі "Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" експертизи.

В обґрунтування клопотання зазначає, що відразу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_7 , його бабуся ОСОБА_5 , перебувала у тяжкому психологічному стані, у важкому нервовому потрясінні, оскільки втратила єдину доньку та людину, з якою постійно спільно проживала. У зв`язку з тим, що матір померла на очах у бабусі, у ОСОБА_5 після ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок гострої психічної травми, стався розлад нормальної психічної діяльності який полягав у наступному. Після смерті матері, бабуся фактично втратила будь-який контакт з людьми, постійно плакала, почала говорити незрозумілі речі, які не відповідали об`єктивній дійсності, обмовлялася, плутала імена людей та практично нікого не могла впізнати. Приблизно через тиждень після смерті матері, ОСОБА_5 впала у квартирі, внаслідок чого бригадою швидкої допомоги була госпіталізована до комунального закладу охорони здоров`я Лікарня № 17. Після вказаного падіння та госпіталізації ОСОБА_5 почала вести себе більш неадекватно, почала обдзвонювати сусідів та знайомих, плутаючи їхні імена, пропонувала забирати її ковдри, інше майно, так як вона скоро помре, постійно стукала у стіни до сусідів, не могла впізнати людей, в тому числі й мене, говорила не пов`язані між собою речі, в основному щось про минуле, розмовляла з людьми, які вже померли. Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_5 останні 20 років страждала на гіпертонічну хворобу, в неї постійно боліла голова, страждала на цукровий діабет, а з 2011 року, після перелому стегна, взагалі була лежачою хворою, за якою доглядали вони з матір`ю, та приймала багато ліків, в тому числі знеболювальні та заспокійливі засоби. Вказана інформація про стан здоров`я ОСОБА_5 дає підстави допускати, що до укладення оспорюваного спадкового договору, підчас та після його укладення, у ОСОБА_5 мала місце хронічна соматична патологія, що супроводжувалася загальним зниженням фізіологічних функцій всіх органів, порушенням стану центральної нервової системи, що проявлялось у сплутаності свідомості, порушенням процесів пам`яті, неадекватності поведінки, ілюзорними розладами сприйняття й вказаний стан міг поглиблюватися самостійним прийомом медичних препаратів, які посилювали зниження когнітивних функцій - зниження пам`яті, швидкість реакції, адекватність та сприйняття оточуючої обстановки, можливість у повній мірі реагувати й приймати правильні рішення, зокрема, оформлювати спадковий договір номер 2913 від 08.12.2015р. При цьому допитані в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , свідки у справі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші пояснили, що ОСОБА_5 після смерті своєї доньки ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та до часу своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) почала поводити себе нетипово, незвичайно, не адекватно об`єктивній ситуації, та, в цілому, справляла враження людини, яка не здатна повною мірою розуміти дійсність. Так, з пояснень усіх свідків вбачається, що у період з 15.10.2015 року по 23.05,2016 року ОСОБА_5 постійно плакала, скаржилася на головні болі, здебільшого не впізнавала людей, в тому числі й рідних, плутала імена, неадекватно реагувала на звичайні побутові питання та прохання, не могла правильно вибудовувати взаємозв`язків речей у часі та просторі, забувала очевидні речі й дати, могла багато разів протягом незначного часу телефонувати одній людині та не пам`ятати про це, говорила іншим про померлу доньку як про живу тощо.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2025 року призначено посмертну судову психолого -психіатричну експертизи, на вирішення якої поставлені наступні питання:

Чи страждала ОСОБА_5 стійким психічним розладом?;

Чи могла ОСОБА_5 по своєму психологічному стану з урахуванням наявного в неї загального захворювання, застосування призначених лікарських препаратів, розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання спадкового договору номер 2913 від 08.12.2015р.?;

Чи могла ОСОБА_5 з урахуванням її психоемоційного стану та індивідуально-особистих особливостей розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання спадкового договору номер 2913 від 08.12.2015р.?;

Проведення вказаної експертизи доручено експертам державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" (Генеральний директор - ШУМ СЕРГІЙ СЕРГІЙОВИЧ) місцезнаходження юридичної особи: 04080, місто Київ, ВУЛИЦЯ КИРИЛІВСЬКА, будинок 103; ідентифікаційний код юридичної особи: 04803492; контактний телефон: +38 ; адреса електронної пошти: , надавши в розпорядження експертної установи матеріали цивільної справи № 645/6032/18.

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову від виконання покладених на нього обов`язків за ст.ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення судової експертизи покладено на позивача - ОСОБА_1 .

Надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 645/6032/18.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвала мотивована тим, що для вирішення даної справи необхідні спеціальні знання у галузі науки.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що доводи клопотання ґрунтуються на власному припущенні позивача, оскільки не підтверджені жодними медичними даними. У листі головного лікаря КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» №182 надана відповідь, що ОСОБА_5 проходила лікування з 12.02.2009 по 18.02.2009, але це інша особа- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Пояснення позивача та свідків ґрунтуються на припущеннях, деякі пояснення свідків надавалися зі слів самого позивача, в показах свідків наявні розбіжності. Крім того, судом порушено п. 8 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, оскільки ухвала винесена після закриття підготовчого провадження та після дослідження всіх доказів по справі.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що представник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив визнати недійсним спадковий договір № 2913 від 08.12.2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою О.Б., за яким ОСОБА_6 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Лук`янової О.Б. - індексний номер 29852967 від 01.06.2016 року, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, за громадянкою Таджикистану ОСОБА_6 , на підставі спадкового договору № 2913 від 08.12.2015 року; визнати недійсним договір-купівлі продажу квартири № 803 від 19.05.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д.В., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , за яким остання набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Поляка Д.В. - індексний номер 41178919 від 19.05.2018 року, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, за ОСОБА_3 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2025 року призначено посмертну судову психолого -психіатричну експертизи, на вирішення якої поставлені наступні питання:

Чи страждала ОСОБА_5 стійким психічним розладом?;

Чи могла ОСОБА_5 по своєму психологічному стану з урахуванням наявного в неї загального захворювання, застосування призначених лікарських препаратів, розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання спадкового договору номер 2913 від 08.12.2015р.?;

Чи могла ОСОБА_5 з урахуванням її психоемоційного стану та індивідуально-особистих особливостей розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання спадкового договору номер 2913 від 08.12.2015р.?;

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами статті 100 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Тобто призначення експертизи забезпечить дотримання судом основоположних прав сторін на рівність і змагальність, забезпечить можливість захисту власної позиції позивачу, тоді як висновок експерта, його прийняття як доказу буде досліджуватися у загальному порядку при розгляді справи по суті.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд дійшов до правильного висновку щодо призначення експертизи по даній справі, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а також сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань.

Передбачене статтями 12, 13, 49 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов`язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, а саме вирішення клопотання позивача про призначення експертизи після закриття підготовчого провадження та після дослідження всіх доказів не є підставою для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Клопотання про призначення експертизи вирішено судом у підготовчому судовому засіданні, метою якого відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України є підготовка до розгляду справи по суті, включаючи визначення предмета спору, складу сторін у справі, обставин справи, доказів, вирішення клопотань та відводів та інших процесуальних дій необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

За змістом вимог п. 6 ч. 1 ст.251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що у листі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» (т.1 а.с. 196) містяться відомості щодо іншої особи, яка не має відношення до даної справи. А медична документація щодо ОСОБА_5 , 1931 року народження відсутня.

Водночас суд не наділений повноваженнями самостійно перевіряти достатність матеріалів для проведення експертизи, оскільки визначення того, чи є наданих доказів достатньо для здійснення експертного дослідження, відноситься до виключної компетенції експерта, який буде проводити експертизу.

Інші доводи скаржника також не є підставою для скасування ухвали про призначення експертизи, не спростовують висновків суду про наявність підстав для проведення експертизи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи викладені у апеляційній скарзі висновки суду не спростовують, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 29.09.2025.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук