КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1412/20
Провадження № 2/488/61/25
УХВАЛА

Іменем України

25.09.2025 року м. Миколаїв

Корабельного районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Коваль А.О.,

за участю представника позивача прокурора Ярош Н.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лях Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лях Р.М. про призначення земельно-технічної експертизи у цивільній справі за позовною заявою заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Миколаївської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним запису про право власності та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корабельного районного суду міста Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Миколаївської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним запису про право власності та повернення земельної ділянки, в якому позивач просив суд:

-визнати незаконними та скасувати пункти 21, 21.1 розділу V рішення Миколаївської міської ради №2/16 від 23 червня 2006 року, якими затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 907 кв.м по АДРЕСА_1 ;

-скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 28.12.2017 №24228730 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 907 кв.м з кадастровим номером :05:001:0006 по АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації з постійним користуванням ДП «Миколаївське лісове господарство» земельну ділянку площею 1000 кв.м. з кадастровим номером :05:001:0006 по АДРЕСА_2 у придатному для використання стані;

-стягнути з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області (, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172, р/р UA0000340) сплачений судовий збір за подачу позову. Стягнення з Миколаївської міської ради здійснити через виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.06.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 02.06.2020 року задоволено заяв заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Чобану Д., про забезпечення позову, вжито заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 907 кв.м, з кадастровим номером :05:001:0006 по АДРЕСА_1 та заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки ( у тому числі у разі її поділу чи об`єднання з іншими ділянками); заборонено Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради та Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію об`єктів нерухомості на вказаній земельній ділянці; заборонено ОСОБА_1 вчиняти із вказаною земельною ділянкою площею дії, спрямовані на зміну цільового призначення спірної земельної ділянки, присвоєння нової адреси, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проведення на ній будь-яких будівельних робіт.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.05.2021 року залучено Окружну прокуратуру міста Миколаєва до участі по справі в якості позивача.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.06.2023 року залучено Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України в якості правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ДП Миколаївське лісове господарство.

06.05.2025 року через підсистему «Електронний суд» від заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва - Дмитра Чобану надійшла заява про повернення заяви про зміну предмету позову за №51-50/2-5172ВИХ-23 від 31.05.2023 року, в якій заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва просив повернути заяву про зміну предмету позову за №51-50/2-5172ВИХ-23 від 31.05.2023 року та повернути сплачений при поданні заяви про зміну предмету позову судовий збір в сумі 3 278, 04 грн відповідно до платіжної інструкції №637 від 01.06.2023 року.

06.05.2025 року через підсистему «Електронний суд» від заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва - Дмитра Чобану надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач просив прийняти до провадження заяву про зміну предмету позову та вилучити дві позовні вимоги щодо визнання незаконними і скасування пунктів 21, 21.1 розділу V рішення Миколаївської міської ради від 23.06.2006 року № 2/16 в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 907 кв.м по АДРЕСА_1 ; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 907 кв.м з кадастровим номером :05:001:0006 по АДРЕСА_1 , вчиненої 28.12.2017 (номер запису про право власності: 24228730) з одночасним припиненням права власності ОСОБА_3 на цю земельну ділянку; Також просив замінити позовну вимогу «про зобов`язання ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації з постійним користуванням ДП «Миколаївське лісове господарство» земельну ділянку площею 907 кв.м з кадастровим номером :05:001:0006 по АДРЕСА_1 у придатному для використання стані» на вимогу: «витребувати на користь держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації, ) від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку площею 907 кв.м з кадастровим номером :05:001:0006, розташовану по АДРЕСА_1 » та стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Миколаївської обласної прокуратури (р/р UA0000340, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) сплачений судовий збір за подачу позову».

Обґрунтовуючи вказану заяву представник позивача зазначив, що у 2020 році по даній справі прокурором було заявлено негаторний позов керуючись тим, що зайняття земельних ділянок лісового фонду треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном (на підставі вимог ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК України). У зв`язку з тривалим розглядом справи № 488/1412/20, зміною правозастосовної практики, що викладена у правових висновках та постановах Верховного Суду за результатами розгляду спорів у подібних правовідносинах, та внесенням змін до Цивільного кодексу України виникла необхідність у зміні предмету позову.

Отже, під час звернення до суду з даним позовом прокуратурою визначено спосіб захисту шляхом пред`явлення саме негаторного позову, водночас витребування спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення з володіння кінцевого набувача треба розглядати як віндикаційний позов, заявлений на підставі статей 387 - 388 ЦК України власником з метою введення його у володіння цією ділянкою, тобто з метою внесення запису (відомостей) про державну реєстрацію за власником права власності на відповідну ділянку («книжкове володіння»). Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 56), від 14.12.2021 у справі № 344/16879/15-ц, від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 37).

04.06.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника Миколаївської обласної державної адміністрації Михайленко Г.В., надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник позивача вказав, що витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення, яка вибула з державної власності з порушенням вимог закону, є належним способом захисту порушених прав держави. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23.11.2021 (справа №359/3373/16-ц), 14.12.2021 (справа №344/16879/15-ц), 06.07.2022 (справа №914/2618/16) та 18.01.2023 (справа №488/2807/17) дійшла висновку, що витребування є можливим без необхідності попереднього визнання незаконними рішень чи правочинів, на підставі яких відбулося вибуття майна.

Крім того, вказав, що із 09.04.2025 набрав чинності Закон України від 12.03.2025 №4292-ІХ, яким доповнено статтю 391 ЦК України положенням про застосування статей 387 і 388 у випадках відчуження майна органами влади незалежно від наявності у них повноважень. Ці законодавчі зміни мають імперативний характер і підлягають обов`язковому врахуванню судом. З урахуванням вищевикладеного та незмінності підстав позову у справі №488/1412/20, Миколаївська обласна державна (військова) адміністрація підтримує заяву прокурора про зміну предмета позову в повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про повернення заяви про зміну предмету позову за №51-50/2-5172ВИХ-23 від 31.05.2023 року та клопотання про зміну предмету позову від 06.05.2025 року в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвоката Лях Р.М., заперечував проти прийняття заяви про зміну предмету позову.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Соколік В.Д., повідомлені своєчасно та належним чином у судове засідання не з`явилися.

22.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Соколіка В.Д., надійшли додаткові пояснення у справі. В яких представник відповідача вказав, що виділення первинному набувачу ОСОБА_2 спірної земельної ділянки площею 907 кв. м. з кадастровим номером :05:001:0006 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку відбулося на підставі рішення Миколаївської міської ради від 23.06.2006 № 2/16 за рахунок земель міста. Набуття права власності на спірну земельну ділянку здійснювалося шляхом розроблення та узгодження технічної документації, присвоєння кадастрового номеру, що погоджувалося з Миколаївським міським управлінням земельних ресурсів ДЗК України. На підставі вказаного рішення 02.11.2006 року ОСОБА_2 отримав державний акт серії ЯГ № 591474 на зазначену земельну ділянку, виданий Миколаївським міським управлінням земельних ресурсів ДЗК України. Первинний набувач ОСОБА_2 відкрито та добросовісно користувався земельною ділянкою протягом близько 11 років і, як законний власник, 22.12.2017 продав її кінцевому набувачу ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу № 1553. Згідно з цим договором, ОСОБА_1 набула права власності на спірну земельну ділянку, про що 28.12.2017 року внесено запис № 8153328 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зазначив, що у позовній заяві прокурор посилається на неправомірність дій саме Миколаївської міської ради щодо передачі земельної ділянки у власність, проте не довів наявність винної чи протиправної поведінки ОСОБА_2 як первинного набувача. Набуття права власності на підставі рішення ради та відсутність доказів його обізнаності про обмеження свідчать про добросовісність набуття. Також не надано жодних доказів щодо належності спірної ділянки ДП «Миколаївське лісове господарство» або її незаконного вибуття. З урахуванням чинної редакції ст. 388 ЦК України (Закон № 4292-IX), що посилює захист добросовісного набувача, вважав, що підстав для задоволення позову немає. Просив суд відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належними чином, причини їх неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять фактичні обставини (юридичні факти), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві вимога позивача з нормативно-правовою кваліфікацією матеріально- правових відносин між сторонами.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому Верховний Суд зазначає про те, що доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову.

Після аналізу заяви про повернення заяви про зміну предмету позову суд приходить до висновку, що заява про зміну предмету позову від 31.05.2023 року підлягає поверненню у зв`язку з тим, що позивач відкликає її.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви, при поданні вищевказаної заяви прокуратурою Миколаївської області відповідно до платіжної інструкції №637 від 31.05.2023 сплачено судовий збір в сумі 3 278, 04 грн., який належить повернути.

Водночас суд приходить до висновку про задоволення заяви про зміну предмета позову від 06.05.2025 року, враховуючи, що позивач у встановлений законом строк подав заяву про зміну предмету позову, оскільки зміна предмету позову необхідна для захисту прав сторін, то суд вважає за необхідне вказану заяву прийняти до розгляду та долучити її до матеріалів справи, розгляд справи проводити з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Керуючись статями 43, 49, 51,197,260,353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва - Дмитра Чобану про зміну предмету позову від 06.05.2025 року прийняти.

Заяву заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва - Дмитра Чобану про зміну предмету позову від 31.05.2023 року повернути.

Повернути Миколаївській обласній прокуратурі (, адреса: 54001, Україна, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Спаська, будинок, 28 ) з Державного бюджету України судовий збір, сплачений за подання заяви про зміну предмету позову від 31.05.2023 року в сумі 3 278,04 грн., відповідно до платіжної інструкції №637 від 01.06.2023 року.

Роз`яснити відповідачам, що вони мають право надати відзив на заяву про зміну предмету позову в п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали суду про прийняття вказаної заяви, з дотриманням вимог статті 178 ЦПК України.

Надати позивачу право на подання в п`ятиденний строк з дня отримання відзиву, відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам статті 178 ЦПК України.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам статті 178 ЦПК України.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача, має право подати письмові пояснення щодо заяви про зміну предмету позову або відзиву, які повинні відповідати вимогам статті 178 ЦПК України.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи є їх правом. У разі ненадання учасниками справи заяв по суті справи у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Звернути увагу учасників справи на положення статей 81, 83, 84 ЦПК України щодо порядку подання доказів, наслідків неподання їх та доказів їх направлення іншим учасникам справи, а також щодо порядку витребування доказів.

Попередити учасників справи, що відповідно до частини другої статті 126 ЦПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Копію ухвали суду надіслати учасникам провадження.

Ухвала окремо від рішення суду не підлягає оскарженню і набирає законної сили негайно після її проголошення.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Я.А. Чернявська