2/465/3022/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

01.10.2025 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Баран О.І.,

з участю секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного провадження цивільну справу:

позивач: Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» (, місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, зареєстрований електронний кабінет у ЄСІТС),

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

предмет позову: стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

30 травня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ПКК/36986 від 30.10.2020 у розмірі 105 650,18 грн.

Позовна заява мотивована укладенням 30.10.2020 відповідачем із позивачем

кредитного договору № ПКК/36986, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач його повернути кредит в порядку та на умовах, визначених кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитом, в сумі, строки та на умовах, визначених графіком погашення кредиту. АТ «Кредобанк» належним чином виконало зобов`язання за кредитним договором і надало відповідачу кредит. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконала, в наслідок чого у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 105650,18 грн, яка складається із:

57 109,19 грн тіла кредиту

48 540,99 грн відсотків.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (том 2, а.с. 60 - 61).

Відповідач у встановлений строк правом на подання відзиву не скористався, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надав.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

18 серпня 2025 року (вх.№25674/25) від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, аргументоване вирішенням питання можливості добровільного врегулювання заборгованості та реструктуризацією заборгованості з поданням нею відповідних документів на реструктуризацію 08.08.2025, просив призначити судове засідання не раніше вересня 2025 року (том 2, а.с.92-93).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.08.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 01.10.2025 (том 2, а.с. 95 - 96

Ухвала Франківського районного суду м. Львова від 21.08.2025 надіслана всім учасникам справи до їх електронних кабінетів 22.08.2025 о 00:13, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (том 2, а.с. 97-98).

У чергове судове засідання, призначене на 01.10.2025 учасники справи не з`явились, явки своїх представників не забезпечили.

Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання (вх.30823/25 від 01.10.2025) про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував (том 2, а.с. 115-116).

Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, скерованим за його зареєстрованим місцем проживання, (штрихкодовий ідентифікатор ПАТ «Укрпошта» 000) Однак, таке повернулося на адресу суду без вручення, із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (том 2, а.с. 106-107).

Між тим, неможливість вручення судової повістки у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою, відповідно до постанови Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Між тим, неможливість вручення судової повістки у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою, відповідно до постанови Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відтак, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Крім цього, відповідно до п. 31, 32 рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2021 у справі «Сидоренко Світлана Василівна проти України», заява № 73193/12 («Svitlana Vasylivna Sydorenko against Ukraine», https://hudoc.echr.coe.int/eng#%22itemid%22:[%22001-208971%22]), хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй Вищим спеціалізованим судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені.

Крім цього, відповідач, маючи зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» у системі ЄСІТС, про час і місце проведення судових засідань неодноразово повідомлявся належним.

Відтак, судом створено всі можливості для належної реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав і обов`язків, однак відповідач такими не скористався, допустив неодноразову неявку, при цьому заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило, доказів реструктуризації заборгованості суду не надано.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явились, без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

30 жовтня 2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 підписано Додаток про відкриття кредитної лінії № ПКК/36986 від 29.10.2020 до заяви-договору №7819/980/Р від 30.10.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 просила відкрити їй рахунок № НОМЕР_2 , встановити кредитний ліміт 200 000 грн на строк до 28.10.2023 з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 30% річних (том 1, а.с. 19).

В цей же день відповідачем підписано анкету-заяву №36986 на отримання ліміту за кредитною карткою, в якій зазначено суму бажаного кредитного ліміту 54000 грн, строк надання кредитного ліміту 36 місяців, щомісячний платіж 4095,00 грн. та проценту ставку 30%. Підписанням анкети відповідачем підтверджено ознайомлення з умовами надання кредиту, викладеними в пам`ятці клієнту, отриманням примірника пам`ятки, надання згоди банку на доступ до його кредитної історії (том 1, а.с. 18).

Відповідно до Додатку про відкриття кредитної лінії № ПКК/36986 від 29.10.2020 до заяви-договору №7819/980/Р від 30.10.2020 банк зобов`язався в межах ліміту кредитування, встановленого у розмірі та на умовах обумовлених цим додатком, заявою-договором та чинними, на момент укладення цього додатку, умовами правил ФО і тарифами АТ «Кредобанк» відкрити клієнту кредитну лінію, в межах якої надавати йому грошові кошти згідно з цим додатком, правилами ФО та тарифами. Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені цим додатком, правилами ФО і тарифами (пункт 1.3.1.1.) (том 1, а.с. 19).

Відповідно до визначених сторонами умов договору максимальний ліміт кредитної лінії становить 200 000,00 грн (пункт 1.3.2.1); термін кредитної лінії до 28.10.2023 (включно) (пункт 1.3.2.2); процентна ставка - фіксована - 30 % річних, з дати укладення цього додатку, крім періоду, вказаного у пункті 1.3.2.3.2.2 цього додатку до дати повернення кредиту в повному обсязі (пункт 1.3.2.3.2.1); видача клієнту кредиту за кредитним договором здійснюється банком в межах поточного ліміту кредитної лінії, безготівковим шляхом з позичкового рахунку на поточний рахунок клієнта, на якому встановлений поточний ліміт кредитної лінії під час ініціювання клієнтом видаткової операції (видаткових операцій), якщо сума видаткової операції (видаткових операцій) перевищує залишок власних коштів клієнта на поточному рахунку. Датою видачі банком клієнту кредиту є дата проведення відповідної видаткової операції зі списання коштів з поточного рахунку клієнта в межах поточного ліміту кредитної лінії. Ціль видачі кредиту (кредитів) за кредитним договором - поточні потреби клієнта (пункт 1.3.2.6.1); клієнт зобов`язаний повністю погасити заборгованість за кредитом (кредитами), виданими в межах кредитної лінії, процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими кредитним договором не пізніше терміну, вказаного у пункті 1.3.2.2 цього додатку або впродовж строку, передбаченого пунктом 1.3.2.7.5 цього додатку (пункт 1.3.2.7.3) (том 1, а.с. 19).

Суд враховує, що АТ «Кредобанк» сформовано виписки по всім рахункам відповідача (том 1, а.с. 26-193; 194-268).

Як вбачається з наданого суду розрахунку АТ «Кредобанк» нараховувало заборгованість за процентами по кредиту у період 30.10.2020 26.10.2023 і станом на 01.05.2025 загальна заборгованість відповідача становила 105650,18 грн, з яких:

57 109,19 грн сума заборгованості за тілом кредиту;

48 540,99 грн сума заборгованості за відсотками (том 2, а.с. 40-41).

Супровідним листом від 27.02.2025 вих.№27022025-ПВНН-6126, вкладеним у цінний лист та скерований відповідачу засобами поштового звязку 08.03.2025 позивач вимагав у позичальника усунути порушення кредитних зобов`язань упродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання вимоги (а.с. 11-14, 17).

Однак доказів погашення відповідної заборгованості суду не надано.

Оцінка судом

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/5647/18, від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц, від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, від 07.12.2022 у справі №298/825/15-ц.

Дослідивши наявні у матеріалах справи виписки судом встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти, тривалий час користувалась ними та частково виконувала зобов`язання щодо їх повернення у строки та в розмірі, обумовленому сторонами, що свідчить про визнання нею укладення договору, погодження умов кредитування та користування кредитом.

Крім цього, указані висновки додатково підсилюються, зважаючи на факт звернення відповідача до суду із клопотанням від 18.08.2025 (вх.№25674/25) про відкладення судового засідання, аргументованого намаганням реструктуризувати заборгованість за кредитом.

Отже, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення відповідачем кредитного договору, зазначеного у позові.

Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Як вбачається з наданих суду виписок та розрахунку АТ «Кредобанк» нараховувало заборгованість за процентами по кредиту у період 30.10.2020 26.10.2023, тобто в межах обумовлених умов договору, і станом на 01.05.2025 загальна заборгованість відповідача становила 105 650,18 грн, з яких:

57 109,19 грн сума заборгованості за тілом кредиту;

48 540,99 грн сума заборгованості за відсотками (том 2, а.с. 40-41).

Відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, вказаного розрахунку під час розгляду справи не спростував, свого контррозрахунку не надавав, доказів його неправильності не навів.

Даних, що відповідач у добровільному порядку погасив нараховану заборгованість за кредитним договором, матеріали справи не містять.

Тож станом на день розгляду справи борг за кредитним договором відповідачем не повернуто, відзиву на позов на надано, розмір заборгованості не спростовано, альтернативного розрахунку суду не надіслано. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено 2 422,40 грн. судового збору (том 2, а.с. 53, 55).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову на відповідача.

Тому суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який сплачено при подачі позовної заяви до суду у сумі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» 105 650 (сто п`ять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 18 копійок заборгованості за кредитним договором № ПКК/36986 від 30.10.2020.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 01.10.2025.

Суддя: Баран О.І.