1Справа № 335/9798/25 2-о/335/323/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Мінаєв М.М., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , поданою через представника адвоката Богач Аллу Олександрівну, за участю заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,
02.10.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її бабусі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України в с. Орлівка, Приморського району Запорізької області.
Вказана заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт, а згідно до ч. 2 ст. 318 ЦПК України такі докази додаються до заяви.
У заяві про встановлення факту смерті заявник зазначає, що вона є онукою померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підтвердження факту родинних зв`язків додано копії таких документів: свідоцтво про народження НОМЕР_1 , відповідно до якого матір`ю заявниці є ОСОБА_3 , яка до реєстрації шлюбу згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 мала прізвище « ОСОБА_4 ». При цьому, згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 , матір`ю ОСОБА_4 була ОСОБА_4 , яка відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 », а згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».
Проте з наданих заявником документів не можливо в повній мірі прослідкувати перехід та зміну прізвища померлої ОСОБА_2 .
Так, відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , останній було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 », про що зроблено актовий запис №327 від 15.08.1978 року, тоді як у свідоцтві серії НОМЕР_5 про вкладання шлюбу ОСОБА_7 з ОСОБА_8 та присвоєння останній прізвища « ОСОБА_6 » зазначено, що про це зроблено актовий запис №2420 від 16.10.1975 року.
Отже, з вказаних документів випливає висновок, що або ОСОБА_8 спочатку одружилась з ОСОБА_7 і лише через три роки розлучилась з ОСОБА_4 , що зазвичай було б неможливим, або заявником надано не всі документи, що мають значення для справи. В будь-якому разі, подані документи не надають достатніх підстав вважати, що ОСОБА_8 , яка розлучилась з ОСОБА_4 , і ОСОБА_8 , яка одружилась з ОСОБА_7 , - це одна й та сама особа. У свою чергу, це породжує питання щодо того, чи дійсно заявник є заінтересованою особою в розумінні ст. 317 ЦПК України.
Відсутні пояснення з приводу цього і в тексті заяви.
Крім того, заявнику та його представнику слід звернути увагу на таке.
Положеннями ст. 318 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» для проведення державної реєстрації смерті особи слід зазначити, прізвище, ім`я, по батькові померлого, дату та місце смерті, причина смерті, дата та місце народження померлого, громадянство померлого.
В пункті 8 глави 5 розділу III Наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» зазначено що реєстрація факту смерті після перевірки наявності державної реєстрації смерті за місцем настання смерті, за місцем останнього проживання померлого, за місцем поховання чи виявлення трупа або за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Для проведення державної реєстрації смерті особи зазначається: прізвище, ім`я, по батькові померлого, дата та місце смерті, причина смерті, дата та місце народження померлого, громадянство померлого.
Запис у графі актового запису про смерть "Причина смерті" повинен відповідати підпункту I-г пункту 11 лікарського свідоцтва про смерть, якщо заповнені всі чотири підпункти, підпункту I-в, якщо заповнені три підпункти, або підпункту I-б, якщо заповнені два підпункти, та підпункту I-а, якщо заповнений один підпункт.
Паспорт померлого, а також військово-облікові та пільгові документи орган державної реєстрації актів цивільного стану, який реєструє смерть, вилучає для подальшого їх направлення до територіального підрозділу Державної міграційної служби України та районного (міського) військового комісаріату.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, в актових записах цивільного стану у графах: "Дата народження", "Дата смерті" число і рік вказуються арабськими цифрами, місяць - словом; "Місце народження" та "Місце смерті" зазначаються повна офіційна назва держави та інші дані згідно з існуючим адміністративно-територіальним устроєм.
У випадках, коли окремі графи актового запису цивільного стану не заповнюються у зв`язку з тим, що відомості, які вносяться до них, документально не підтверджені, а також якщо необхідно відзначити особливості проведення державної реєстрації акту цивільного стану, у графі "Для відміток" робиться відповідна відмітка.
Без зазначення даних відомостей, орган державної реєстрації актів цивільного стану не матиме змоги встановити усі належні дані для видачі свідоцтва про смерть українського зразка.
У заяві ОСОБА_1 зазначено, що факт смерті її бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим на тимчасово окупованій території України, незасвідчену фотокопію якого додано до заяви.
Надання вказаних документів обґрунтоване заявником посиланням на, зокрема, так звані «намібійські винятки» у практиці Міжнародного суду ООН, відповідно до яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Проте, у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 707/1607/16-ц викладено правовий висновок, відповідно до якого посилання заявника на застосування «намібійського винятку» не дає підстав для висновку, що факт смерті може підтверджуватися лише і виключно документами, виданими органами на непідконтрольній території України. Заявник зобов`язаний надати суду також й інші докази, які не отримані від органів тимчасово окупованій території. Такими доказами можуть бути пояснення свідків, фототаблиці тощо. Верховний Суд наголошує, що розгляд цієї категорії судових справ повинен відбуватися за загальними правилами здійснення цивільного судочинства з врахуванням окремих винятків, їй притаманних; а отже, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Однак заява не містить посилань на інші докази, якими можуть бути підтверджені факти смерті вказаних у заяві осіб, і які є належними і допустимими в розумінні ЦПК України та постанови Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 707/1607/16-ц, і в сукупності з наданими копіями документів можуть свідчити про факт смерті відповідних осіб.
Крім того, у заяві відсутні посилання на докази того, що особа, зазначена у свідоцтві про смерть як громадянка Російської Федерації, була громадянкою України, копія паспорту громадянина України та будь-які інші документи на підтвердження цього до заяви додані не були.
Відсутнє також й лікарська довідка про смерть та її причини, що також може бути перешкодою для виконання рішення суду у разі задоволення заяви.
З урахуванням того, що справи цієї категорії підлягають розгляду невідкладно, а також з урахуванням положень ст. 95 ЦПК України, відповідні докази мають бути подані одночасно із заявою.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Враховуючи положення ч.3 ст. 294 ЦПК України, суд звертається до загальних правил та керується ч.ч.1,2 ст.185 ЦПК України, відповідно до якої, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 185, 294, 259-261, 317 ЦПК України, суддя
Заяву ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Богач Аллу Олександрівну, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, - залишити без руху.
Встановити заявнику строк для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі, не пізніше десяти днів з дня вручення заявнику копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі усунення недоліків заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Суддя М.М. Мінаєв