Справа № 466/3380/25
Провадження № 2/466/1977/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 жовтня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Заяць У. Ю.

з участю: представника позивача Манукян М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом адвоката Манукян Марти Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-

у с т а н о в и в:

11 квітня 2025 року адвокат Манукян Марта Андріївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, у якій просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Позивачка у позовній заяві зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.03.2008 року згідно актового запису №2 зареєстрованого Білецькою сільською радою Перемишлянського району Львівської області.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04.03.2016 року по справі №466/10057/15-ц шлюб між Сторонами розірвано.

Від шлюбу Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з моменту фактичного припинення шлюбних відносин проживає із Позивачкою.

Місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 09.01.2025 року. Дана квартира належить на праві власності Позивачці, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 30.06.2023 року.

ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю до 18 років, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 .

Протягом останніх більш як 3 роки Відповідач не спілкується із своєю донькою ОСОБА_4 ані фізично ані по телефоні, не дбає про її фізичний та духовний розвиток.

Аліменти на утримання дітей стягувались в примусовому порядку в межах виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа виданого Галицьким районним судом м. Львова по справі №461/4491/23. Проте станом на лютий 2025 року наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 134588,00 гривень, яка утворилась з вересня 2024 року по лютий 2025 року.

Позивачка звертає увагу, що Відповідач після фактичного припинення шлюбних відносин по даний час практично не бачиться із донькою, не бере участі в її утриманні та вихованні та жодним чином не проявляє інтерес до дитини, що свідчить про самоусунення останнього від виконання батьківських обов`язків.

Для підтвердження вище вказаних обставин надають відібрані пояснення у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Згідно даних пояснень вбачається що після фактичного припинення шлюбу Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, так як не бачиться абсолютно із донькою протягом останніх більш як 2 роки. Усі питання щодо виховання дитини вирішує лише її мати забезпечуючи усім необхідним для проживання, навчання та належного дозвілля. Крім цього, дитина фактично називає своїм батьком ОСОБА_8 , який повністю замінив їй біологічного батька.

Позивачка зазначає, що ОСОБА_3 відвідувала СЗ №49 м. Львова, що підтверджується характеристикою від 21.02.2025 року. З даної характеристики вбачається, що вихованням ОСОБА_3 займається лише мати, проте батько дитини жодного разу не приходив у навчальний заклад і не цікавився дитиною, зокрема не спілкувався із класним керівником, не відвідував батьківські збори та не спілкується із дитиною.

На даний час ОСОБА_3 навчається у СЗІ І-ІІІ ступенів №48 м. Львова, що підтверджується довідкою від 17.02.2025 року. Відповідно до характеристики наданої директором та класним керівником СЗШ І-ІІІ ступенів №48 м. Львова відносно ОСОБА_3 вбачається, що Відповідач з дитиною не спілкується і не цікавиться її навчальним процесом.

Позивачка жодним чином не перешкоджає спілкуванню батька із донькою, так як останній не приїздить до них, не надає кошти на їх утримання добровільно та взагалі не цікавиться їх життям. Більше того, Позивачка намагалась забезпечити участь Відповідача у вихованні доньки, проте останній уникає виконання своїх батьківських обов`язків.

Все вище вказане на думку позивачки, дає підстави для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_3 .

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відзив на позовну заяву відповідачем ОСОБА_2 , в порядку ст. 178 ЦПК України у встановлений судом термін до суду подано не було. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було.

Пояснення третіх осіб.

04 липня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» представником Франківської районної адміністрації Львівської міської ради Брухалем Л. Б. подано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого, керуючи статтями 150, 152, 155, 164, 171, 180 Сімейного кодексу України, заслухавши думку малолітньої ОСОБА_9 , керуючись статтями 3, 12 Конвенції ООН «Про права дитини», беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради від 26.06.2025 протокол № 14, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 червня 2025 року витребувано докази.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 22 вересня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Манукян М. А. зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи, та постановлення заочного рішення суду, на позовних вимогах наполягає, надала пояснення, що аналогічні викладеному у позовній заяві.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.

У судове засідання представник третьої особи Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування не з`явився, 22.09.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_10 подав заяву про розгляд справи без участі, у якій просив судове засідання провести без участі представника. Повідомляє, що 04.07.2025 Франківською районною адміністрацією прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за №260001-вих-98377. Позов підтримує в повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів про що було постановлено відповідну ухвалу суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно актового запису №2 зареєстрованого Білецькою сільською радою Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.03.2008 року.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 березня 2016 року по справі №466/10057/15-ц розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08 березня 1998 р. у Білецькій сільській раді Перемишлянського району Львівської області, актовий запис № 2. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 не змінюється.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 01.10.2011 вбачається, що від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з моменту фактичного припинення шлюбних відносин проживає із ОСОБА_1 .

Згідно із витягом з реєстру територіальної громади від 09.01.2025 року місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав від 30.06.2023 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 .

Суду не спростовано доводів Позивача, що донька проживає з нею.

Відповідно до посвідченням серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю до 18 років.

Судовим розглядом встановлено, що аліменти на утримання дітей стягувались в примусовому порядку в межах виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа виданого Галицьким районним судом м. Львова по справі №461/4491/23.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 19.02.2025 у відповідача ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 134588,00 гривень, яка утворилась з вересня 2024 року по лютий 2025 року.

Відповідно до пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що після фактичного припинення шлюбу ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, так як не бачиться абсолютно із донькою протягом останніх більш як 2 роки. Усі питання щодо виховання дитини вирішує лише її мати забезпечуючи усім необхідним для проживання, навчання та належного дозвілля. Крім цього, дитина фактично називає своїм батьком ОСОБА_8 , який повністю замінив їй біологічного батька.

Згідно із характеристикою від 21.02.2025 ОСОБА_3 відвідувала СЗ №49 м. Львова. З даної характеристики вбачається, що вихованням ОСОБА_3 займається лише мати ОСОБА_1 , проте батько дитини жодного разу не приходив у навчальний заклад і не цікавився дитиною, зокрема не спілкувався із класним керівником, не відвідував батьківські збори та не спілкується із дитиною.

Відповідно до довідки від 17.02.2025 року на даний час ОСОБА_3 навчається у СЗІ І-ІІІ ступенів №48 м. Львова.

Відповідно до характеристики наданої директором та класним керівником СЗШ І-ІІІ ступенів №48 м. Львова відносно ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 з дитиною не спілкується і не цікавиться її навчальним процесом.

Будь-яких доказів, що спростовували б доводи Позивача про те, що Відповідач постійно ухилявся та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, після фактичного припинення шлюбних відносин по даний час практично не бачиться з донькою, не приймав ніякої участі у вихованні доньки, не надавав жодної матеріальної чи грошової допомоги судом не здобуто.

Отже, Відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своєї доньки.

Згідно висновку Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування №260001-вих-98377 від 04.07.2025, згідно якого, керуючи статтями 150, 152, 155, 164, 171, 180 Сімейного кодексу України, заслухавши думку малолітньої ОСОБА_9 , керуючись статтями 3, 12 Конвенції ООН «Про права дитини», беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради від 26.06.2025 протокол № 14, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 2 ст. 155 СК України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 20 від 19.12.2008 - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно ст. ст. 11,12,15 та Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо зобов`язані брати участь у їх вихованні. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Вихованням сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватись на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови національних, історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» (заява від 07 грудня 2006 року №31111/04) наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Встановлені судом вищенаведені обставини і факти у цій справі, дають суду підстави дійти висновку про ухилення ОСОБА_2 від виховання своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідомого нехтування відповідачем своїми обов`язками, відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків, а тому суд вважає позов підставним, таким, що ґрунтується на вимогах Закону, доводи позивача підтверджуються належними та допустимими доказами, що вказує на необхідність задоволення вимог позивача.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов адвоката Манукян Марти Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 02.10.2025 року.

Суддя П. Т. Едер