Справа № 471/790/25
Провадження №2/471/357/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року с-ще Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Прокопчук Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Братське цивільну справу № 471/790/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Козиревич Оксану Сергіївну звернулась до суду з позовом до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно.

В своєму позові позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке крім іншого складається з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального поділу України- Братського) району Миколаївської області. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 19 лютого 2019 року секретарем Берестівської сільської ради Дубровицького району Миколаївської області та зареєстрований за № 20, згідно якого заповідав все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті та на що за законом матиме право своїй дочці ОСОБА_1 . Після смерті батька позивача в установлені законом строки позивач звернулася до Сарненської державної нотаріальної контори Рівненської області з заявою про прийняття спадщини. Звернувшись за видачею свідоцтва про право на спадщину, позивач одержала письмове роз`яснення щодо неможливості отримання Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі, так, як з`ясувалось, що пошкоджено документ, який підтверджує право власності на даний житловий будинок. В даному випадку при пошкодженому правоустановлювальному документі на житловий будинок, отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовною заявою для захисту своїх спадкових майнових прав.

Представник позивача, до суду надіслала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги залишила на розгляд суду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.5).

Родинні відносини позивачки ОСОБА_1 , з померлим батьком ОСОБА_2 , підтверджується документально: Свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с. 15-16).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу (а.с. 6-8).

Згідно з відповіді Сарненської ДНК Рівненської області після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , була заведена спадкова справа за №40/2023. Спадщину прийняла позивачка ОСОБА_1 , на ім`я якої було посвідчено заповіт від імені померлого батька. (а.с.41).

Інших спадкоємців за законом та заповітом згідно інформації наданої ДНК немає.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом норм ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220, 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця (час відкриття спадщини).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів.

Згідно п.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, яке належало спадкодавцю на день смерті, на яке видається свідоцтво. На підтвердження чого від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказаний факт.

П 4.15 глави 10 вказаного Порядку, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до норми ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а отже і про можливість задоволення позову, та визнати за позивачем ОСОБА_1 , право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, , адреса: вул. Миру,131, с-ще Братське, Вознесенського району, Миколаївської області.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст.. 354 ЦПК України.

Суддя Гукова І. Б.,