Справа № 216/3418/25
провадження №2/216/2057/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2025 року
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гайтко Л.А.
за участю секретаря судового засідання Маленька Т.О.
без участі сторін та без застосування технічного запису
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, -
До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Шафранова О.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву, у якій просить суд розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, не проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 , в призначені судові засідання не з`явилася, судові повістки направлені їй за адресою зазначеною в позовній заяві не отримує, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано, та додатково повідомлялася за допомогою оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, не надала суду жодної заяви або клопотання, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_3 , яка була присутні в судовому засіданні 04.08.2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 визнала, не проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
28.02.2001 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (Продавці) та ОСОБА_4 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки та будинку з господарськими спорудами. Предметом договору купівлі-продажу є земельна ділянка площею 0.0637 га та житловий будинок, господарські будівлі і споруди (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . У даному договорі купівлі-продажу було зазначено, що на підставі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», який діяв на той момент, цей договір зареєстрований на біржі нерухомості «Нове століття» та не підлягає нотаріальному посвідченню. В зв`язку з цим, сторони договору не зверталися до нотаріальної контори для його нотаріального посвідчення.
Після виконання умов вищевказаного договору ОСОБА_4 набула право власності на майно та добросовісно ним користувалася, сплачувала комунальні послуги, покращувала його стан та утримувала його разом з її чоловіком Позивачем ОСОБА_1 більше 23 років.
З метою прийняття спадщини, Позивач (чоловік спадкодавця) ОСОБА_1 (свідоцтво про шлюб ІІІ НОМЕР_2 ) звернувся до приватного нотаріуса Донцової Н.Ю. (спадкова справа №73236069). Вивчивши документи, що підтверджують право власності на спадкову масу, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , приватний нотаріус Донцова Н.Ю. 05.05.2025 винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій обґрунтована тим, що наданий Позивачем договір купівлі-продажу земельної ділянки та будинку з господарськими побудовами, зареєстрований 28.02.2001 №1-50, не оформлений належним чином, зокрема відповідно до статті 227 Цивільного кодексу УРСР, що діяв на час виникнення правовідносин, договір купівлі продажу житлового будинку з господарчими побудовами мав бути нотаріально посвідчений якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Невиконання цієї вимоги тягне недійсність договору (статті 47 цього кодексу).

Згідно ст. 18 Земельного кодексу України, що діяв на час виникнення правовідносин, придбання земельних ділянок, що перебувають в приватній власності, проводиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку.

Крім того, приватним нотаріусом Донцовою Н.Ю. в Постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій рекомендовано Позивачеві відповідно до статті 16 ЦК України та ст.ст. 3,4 ЦПК України звернутися до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та будинку з господарськими побудовами, зареєстрованого 28 лютого 2001 року Товарною біржею «Нове століття» за №1-50 та Державний акт на право приватної власності на землю ІV_ДП №094671, виданий 25.09.2001 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області на підставі Договору купівлі-продажу від 28.02.2001 №1-50, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15573.

Згідно даних Опендатабот товарна біржа «Нове сторіччя» з кодом ЄДРПОУ 2460148, яка реєструвала договір купівлі-продажу, правонаступник «Слов`янська універсальна біржа» статус на дату звернення: припинено.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Правовідносини між сторонами виникли в момент укладення відповідного договору - 28.02.2001, в той час як Цивільний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року.

За загальним правилом нормативно-правовий акт не має зворотної дії у часі, отже до кожних події, факту чи відносин має застосовуватись той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказані подія, факт чи відносини мали місце. Принцип незворотності дії нормативно-правового акту в часі закріплений в статті 58 Конституції України, у якій зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, заявлені вимоги підлягають оцінці за нормами ЦК УРСР від 18 липня 1963 року та Закону України «Про товарну біржу» у відповідних редакціях, що діяли на момент укладення договору.

Як регламентували статті 8,9,15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки та будинку з господарськими постройками від 28.02.2001 сторони були членами товарної біржі. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Водночас біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Згідно чинній на момент укладення договору купівлі-продажу редакції ЗУ «Про товарну біржу» (ст. 15) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Майно зазначене в договорі купівлі-продажу, було зареєстровано Криворізьким бюро технічної на праві приватної власності за гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Отже на момент підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки та будинку з господарськими побудовами, зареєстрованого 28.02.2001 №1-50 в питаннях щодо належного оформлення такого правочину діяла колізія права, що, в свою, чергу стала підставою перепоною в реалізації прав спадкоємця (Позивача) прийняти спадщину та набути права власності на спадкове майно.

Спосіб відновлення прав Позивача згідно діючого законодавства можливий шляхом звернення до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю IV-ДП №094671, виданий 25.09.2001 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області на підставі Договору купівлі-продажу від 28.02.2001 №1-50, підтвердження його дійсності також є необхідним.

Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Оскільки сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу нерухомого майна, виконання договору відбулося, крім того майно тривалий час перебувало в володінні, користуванні та розпорядженні спадкодавця.

Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За вказаних обставин, враховуючи такий загальний принцип засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, очевидно, що будь - яким іншим чином, аніж визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , захистити інтереси позивача не є можливим.

Відповідно ст. ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати у справі відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. З, 15, 16, 317 - 319, 321 ЦК України, ст. ст. 5-8, 10, 11, 12, 13, 60,81,88, 212, 215, 141, 264-265, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки та будинку з господарськими будівлями, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрованого 08.02.2001 року Товарною біржею «Нове століття» () за №1-50 та Державний акт на право приватної власності на землю IV -ДП №094671, виданий 25.09.2001 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області на підставі Договору купівлі-продажу від 28.02.2001 №1-50.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Л.А. ГАЙТКО