Провадження № 4-с/761/140/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі судді Матвєєвої Ю.О.. при секретарі судових засідань Каніковському Б.А., заявника ОСОБА_1 , приватного виконавця Лановенко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, заінтересована особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на дії приватного виконавця

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2025 року заявник звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця, в обґрунтування якої зазначає, що приватним виконавцем було накладено арешт на його рахунки, на які він отримує соціальні виплати, чим позбавив його джерела існування та порушив ЗУ «Про виконавче провадження». Просив суд визнати дії приватного виконавця незаконними, зобов`язати приватного виконавця повернути незаконно списані кошти, зняти арешт з банківських карток.

Ухвалою судді від 03.09.2025 року скаргу залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді від 11.09.2025 року після усунення недоліків скаргу прийнято до розгляду.

22.09.2025 року через систему «Електронний суд» від приватного виконавця до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження.

23.09.2025 року через систему «Електронний суд» від приватного виконавця надійшла заява про закриття провадження у скарзі, а також пояснення, в яких вона вимоги скарги не визнає, оскільки після повідомлення банківської станови щодо наявності у боржника рахунку, на які він отримує соціальні виплати, нею було скасовано арешт та повернуто кошти. Про існування соціального рахунку в іншій банківській установі їй боржник не повідомляв. Вважає скаргу безпідставною та просила відмовити в її задоволенні.

В судовому засіданні заявник підтримав свою скаргу, просив її задовольнити.

Приватний виконавець Лановенко Л.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги. Про існування соціального рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» їй стало відомо після звернення заявника до суду із скаргою. В разі звернення боржника з такими відомостями до неї, арешт було б скасовано.

Заінтересована особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» в судове засідання не з`явилась, була повідомлена про час та місце розгляду скарги належним чином.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин першої-другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Згідно зі статтею 68 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України "Про виконавче провадження" підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

За змістом пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (пункти 7.14, 7.15), а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20.

Крім того, у пунктах 74-77 постанови від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку з накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника - фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанова ВС від 03 липня 2024 року у справі № 753/9629/23.

Під час розгляду скарги судом встановлено, що на виконання постанови приватного виконавця від 25.08.2025 року у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_3 було накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1

25.08.2025 року АТ «Державний ощадний банк України» повідомив про наявність у ОСОБА_1 відкритого соціального рахунку, на який зараховуються соціальні виплати, на підставі чого постановою приватного виконавця від 28.08.2025 року було знято арешт з відповідного банківського рахунку та платіжною інструкцією № 22045 від 28.08.2025 року ОСОБА_1 повернуто кошти - соціальні виплати в розмірі 500 грн.

Між тим, 25.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, якою просив належні йому суми пенсії нараховувати на його поточний рахунок, який відкрито у відділенні АТ КБ «ПриватБанк», починаючи з 25.08.2025 року.

Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» підтверджено, що станом на 01.09.2025 року ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку, на яку отримує соціальні виплати. Також на вказану картку може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Приватний виконавець в судовому засіданні зазначив, що про існування соціального рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» боржник її не повідомляв та із заявою про зняття арешту з цього рахунку не звертався. Про існування такого рахунку вона дізналась після звернення боржника до суду із скаргою на її дії.

В пункті 10-2 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" вказано, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Отже, за встановлених обставин суд зазначає про наявність підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування арешту з рахунку, відкритого у АТ КБ «ПриватБанк», на які він отримує соціальні виплати.

Між тим, суд відмовляє заявнику у визнанні дій приватного виконавця незаконними, оскільки приватний виконавець після отримання відомостей про наявність соціального рахунку в АТ «Державний ощадний банк України» зняв вказаний арешт та повернув утримані з рахунку боржника кошти, а відтак приватний виконавець діяв у відповідності до вимог ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, заінтересована особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на дії приватного виконавця - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. від 25.08.2025 року на рахунок НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у АТ КБ «ПриватБанк», на який він отримує соціальні виплати.

В задоволенні решти скарги - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено 30.09.2025 року.

Суддя Ю.О. Матвєєва

26 вересня 2025 року