ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 639/6601/23

провадження № 22-ц/818/1231/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

треті особи ОСОБА_2 , Департамент державної реєстрації Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 листопада 2024 року в складі судді Єрмоленко В.Б.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Департамент державної реєстрації Харківської міської ради, про визнання права іпотекодержателя.

Позовна заява мотивована тим, що 29 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір. Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 укладено договори іпотеки, за якими в іпотеку банку передано житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

31 січня 2020 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» укладено договори про відступлення прав вимоги за кредитним договором, поруки та іпотечним на підставі протоколу електронних торгів. 09 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Депт Фінанс» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Івановою О. П., відповідно до якого ТОВ «ФК «Депт Фінанс» відступило, а ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло усі належні права за іпотечним договором права іпотекодержателя.

У зв`язку із порушенням позичальником умов кредитного та іпотечного договорів, на підставі рішень державного реєстратора Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Тесленка І.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 липня 2020 року проведено реєстрацію за ТОВ «ФК «Прайм Альянс» права власності на нерухоме майно житловий будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Внаслідок звернення стягнення право іпотеки припинилося. 31.07.2020 ТОВ «Гленкор Девелопмент» придбало у ТОВ «ФК «Прайм Альянс» вказане нерухоме майно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.12.2021, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 15.02.2023, скасовані рішення державного реєстратора Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 липня 2020 року про реєстрацію за ТОВ «ФК «Прайм Альянс» права власності на нерухоме майно житловий будинок і земельну ділянку, витребувано із незаконного володіння ТОВ «Гленкор Девелопмент» житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що продано ТОВ «Прайм Альянс» за договором купівлі-продажу, зареєстрованим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Богданович А.О. за реєстровим номером № 1197.

Постановою Верховного Суду від 07.08.2023 рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 грудня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року залишено без змін.

Таким чином, після скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок за ТОВ «Прайм Альянс» відпала підстава для недійсності права вимоги позивача за іпотекою. Тому іпотечне зобов`язання ОСОБА_2 поновилось, оскільки сторони кредитно-іпотечних відносин повернулись у попередній правовий стан.

Зазначило, що товариству стало відомо, що 02.11.2023 за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Молодчим І.О. проведено державну реєстрацію права власності на домоволодіння за сином іпотекодавця ОСОБА_1 . Таке відчуження під час дії іпотечного договору є фраудаторним правочином, вчиненим сторонами договору на шкоду кредитодержателя та є нікчемним. При цьому, ОСОБА_2 був обізнаним про поновлення іпотеки, оскільки 21.10.2023 отримав вимогу від товариства про виконання забезпеченого грошового зобов`язання з роз`ясненням щодо поновлення кредитного та іпотечного зобов`язань.

Станом на 01.05.2023 (поновлення права власності первинного іпотекодавця) і станом на 02.11.2023 (день переходу права власності на житловий будинок) грошове зобов`язання ОСОБА_1 не виконано та не припинилось. Внаслідок рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.12.2021 скасована державна реєстрація права власності на іпотечне майно за позивачем та повернено право власності ОСОБА_2 на нього, відтак, сторони спірних правовідносин повернулись в попередній правовий стан та відновилось право грошової вимоги позивача до іпотекодавця.

Вказало, що виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру не впливає на чинність іпотеки, яка зберігається незалежно від відсутності певний час відомостей про це у Державному реєстрі і не може беззастережно свідчити про недобросовісність особи, яка придбає таке майно. Дарування житлового будинку вчинено на шкоду інтересам кредитора з метою відвернення можливості звернення на нього стягнення через правову конструкцію добросовісності набувача майна, а тому до ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки іпотекодавця у кредитно-іпотечних правовідносинах з позивачем згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

Просило визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»право іпотекодержателя стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0003 загальною площею 0,0694 га та житлового будинку загальною пл.. 339,2 кв м, житловою площею 133,1 кв м літ. «Д-1» з надвірними будівлями: навіс літ. «Е», басейн літ. «Ж», погреб літ. «З», огорожа №№ 2, 5, 6,що розташовані по АДРЕСА_1 , яке виникло з 29.01.2014 року на підставі договору іпотеки житлового будинку та земельної мідянки № ZXR019521.218842.002 від 29 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ліпінською І.Е. за реєстровим № 51, договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченого 31.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. за реєстровим № 40 та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 09.06.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. за реєстровим № 183, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться записи № 4466589 та № 44665534 від 29.01.2014.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 листопада 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» задоволено, визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» права іпотекодержателя за договором іпотеки № ZXK019521.218842:002 від 29 січня 2014 року земельної ділянки загальною пл. 0,0694 га кадастровий номер :07:013:0003 та житлового будинку під літерою «Д-1» загальною площею 339,2 кв м, житловою площею 133,1 кв м з надвірними будівлями - навіс літ. «Е», басейн літ. «Ж», огорожа №№ 2, 5, 6, що знаходяться по АДРЕСА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ліпінською І.Е. та зареєстрованим у реєстрі за № 51, який укладений між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_2 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» судовий збір у сумі 9416,64 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що представник позивача зазначає, що набув статус кредитора відповідно до договору про купівлю-продаж права вимоги від 09.06.2020 року. Проте, на дату укладання права вимоги, ТОВ ФК Прайм Альянс втратило статус фінансової установи, оскільки 04.06.2020 року розпорядженням Національної комісії, що здійснювала державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 1186 ТОВ ФК Прайм Альянс було анульовано всі види фінансових ліцензій за власною заявою. Отже, позивач не може бути кредитором через відсутність відповідної правової дієздатності. Договір відступлення прав вимоги є фактично договором факторингу незалежно від того, яку назву він має, оскільки назва не змінює його правової природи, оскільки ТОВ Прайм-Альянс внаслідок виконання ОСОБА_2 зобов`язання або в разі звернення стягнення на предмет іпотеки, отримає значно більшу суму, аніж сплатив за відступлення права вимоги. А отже, для здійснення зазначеної операції позивачу необхідна відповідна ліцензія, якої позивач не має. У своїх поясненнях представник позивача зазначає, що договір купівлі-продажу права вимоги № 01/06-20 було укладено нібито 01.06.2020 року та угоду про врегулювання відносин від 09.06.2020 року. В той же час, позивач, при поданні позову по даній справі, в якості доказів додає копію договору купівлі-продажу права вимоги № 01/06-20, де чітко вбачається, що договір було укладено 09.06.2020 року. Наявність підписів представників ТОВ ФКДепт Фінанс та ТОВ ФК Прайм Альянс під зазначеним вище договором чітко доводить, що відступлення права вимоги відбулося 09.06.2020 року, а не 01.06.2020 року, як зазначає позивач. У копіях платіжних доручень № 3502, 3521, 3523 про оплату ціни уступки права вимоги, які долучені до матеріалів справи разом із поясненнями, в графі призначення платежу чітко вбачається оплата згідно договору №01/06-20 про купівлю-продаж права вимоги від 09 червня 2020 року. Проте згодом, після подання відзиву на позов, де, зокрема, зазначено про іншу дату переходу права вимоги, представник позивача додає іншу копію договору про купівлю-продаж права вимоги № 01/06-20, але вже іншою датою, 01.06.2020 року, що протирічить сукупності доказів, які були надані раніше позивачем. За таких обставин не можна стверджувати, що перехід права вимоги перейшов до позивача 01.06.2020 року за наявності доказів, які протирічать один одному. Таким чином станом на 20.07.2020 у ТОВ «ФК «Прайм Альянс» були відсутні ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Факт відсутності у ТОВ «ФК «Прайм Альянс» ліцензії з 04.06.2020 та факт переходу права вимоги 09.06.2020 року, а не 01.06.2020 року, як зазначає позивач, встановлено судовим рішенням у справі 639/5752/20, а отже є обставинами, які звільняються від доказування в силу ст. 82 ЦПК України. Тому, позивач не може бути належним кредитором та іпотекодержателем за відповідними кредитним та іпотечним договорами. Отже, внаслідок відсутності у позивача право- та дієздатності через анулювання фінансових ліцензій, останній не може бути іпотекодержателем та, відповідно, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки, позивач не може бути іпотекодержателем, тому твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_2 нібито мав отримати згоду позивача є хибними, оскільки після того, як позивач сам зняв іпотечні обтяження внаслідок власного рішення, він втратив статус іпотекодержателя, а отже і відпала необхідність отримувати якісь згоди. Внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки в обраному позивачем позасудовому порядку, кредитний договір припинив свою дію та не може бути автоматично продовженим, оскільки чинне законодавство не містить жодної норм щодо автоматичного відновлення строку дії кредитного договору після скасування рішення про реєстрацію права власності на домоволодіння, в даному випадку - за ТОВ ФКПрайм-альянс. Так само і припинив свою дію і договір іпотеки, оскільки він є похідним (акцесорним) від дії основного, кредитного, договору. Невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором напряму пов`язано з незаконною перереєстрацію за ТОВ ФК Прайм альянс права власності в порядку ст. 37 Закону України Про іпотеку на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та подальше відчуження вказаного майна. За наявності належного зі сторони ТОВ ФК Прайм альянс ведення кредитної справи та не здійснення незаконної перереєстрації права власності - станом на дату позовної заяви про визнання права іпотекодержателя заборгованість за кредитним договором була б погашена. Вважав, що ОСОБА_1 набув право власності на домоволодіння вільним від будь-яких обтяжень, а отже не може набувати статус іпотекодавця.

30 грудня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому вважало рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилалося на те, що фінансові компанії уклали договір купівлі-продажу права кредитно-іпотечної вимоги до ОСОБА_2 , який не містить ознак договору факторингу; факт укладення кредитного, іпотечного договорів, розмір права вимоги, факт переходу права вимоги до позивача, факт відсутності необхідності отримання позивачем ліцензії для укладення договору купівлі-продажу права вимоги за кредитом та іпотекою і для його подальшої реалізації встановлено в рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.12.2021 у справі № 639/5752/20; угода про врегулювання від 09.06.2020, договір про купівлю-продаж права вимоги N? 01/06-20 від 01.06.2020 та договір про купівлю-продаж права вимоги № 01/06-20 від 09.06.2020 становлять зміст єдиного правовідношення з відступлення права кредитної вимоги, в яких їх сторони із посиланням на ч. 3 ст. 631 ЦК України домовились, що право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Прайм Альянс» з 01.06.2020; про укладення договору від 01.06.2020 та Угоди про врегулювання під час розгляду нашої справи; 09.06.2020 представник позивача дізнався після ознайомлення з матеріалами справи 639/5752/20 вже під час розгляду даної справи; право кредитно-іпотечної вимоги набуто з початку ТОВ «ФК «Депт Фінанс», а потім і ТОВ «ФК «Прайм Альянс» з торгів по продажу майна (активів) неплатоспроможного банку АТ «ВБР». Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 25.01.2023 у справі № 638/18879/18, від 25.04.2023 у справі № 537/2115/19 та від 10.01.2024 у справі № 640/15485/19 право вимоги за кредитом та забезпечувальними правочинами, що первісно придбане в процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку, може бути в подальшому відступлене на будь-яку особу, а не тільки на фінансову установу. Навіть виходячи з цих міркувань позивачу не потрібна фінансова ліцензія для реалізації прав за придбаними правами вимоги. В постанові від 03.06.2020 у справі № 295/1204/17 Верховний Суд виснував про те, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та внесення про це відповідного запису призводить до відновлення становища, яке існувало до проведення державної реєстрації прав, яке скасовано. Тому за відсутності доказів погашення кредитного зобов?язання чи його припинення з інших підстав, кредитне та іпотечні зобов?язання поновлюються внаслідок скасування підстави для їх припинення. ???На підставі передостаннього абзацу пункту 2.9. кредитного договору черговість зарахування коштів на погашення кредитних зобов?язань визначається на розсуд банку. Внаслідок відступлення права вимоги 31.01.2020 банк був замінений на ТОВ «ФК «Депт Фінанс», який спрямував сплачені ОСОБА_2 кошти в сумі 86 200,00 грн на погашення заборгованості за штрафом та пенею. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 та від 18.10.2023 у справі № 905/306/17). В матеріалах справи містяться як договори відступлення права вимоги, так і виписки про оплати. Тому відповідачем належними, достатніми та достовірними доказами (зокрема, контр-розрахунком чи висновком судово-економічної експертизи) не спростований розмір суми кредитної заборгованості 627 775,74 грн, в рахунок погашення якої позивач просить визнати за ним права іпотекодержателя. Враховуючи відкритість та доступність інформації про обтяження відчужуваного майна іпотекою, можливість в отриманні інформації про підстави її припинення та умови чинності забезпеченого нею грошового зобов?язання, враховуючи обставини відчуження домоволодіння після отримання вимоги від кредитора, безоплатність відчуження ОСОБА_2 іпотечного майна члену родини після отримання вимоги від кредитора-іпотекодержателя, слід дійти висновку про те, що в спірних правовідносинах поведінка відповідача та третьої особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відповідає загально правовому принципу добросовісності. Дарування домоволодіння вчинене на шкоду інтересам кредитора-позивача з метою відвернення можливості звернення на нього стягнення через правову конструкцію добросовісності набувача майна, а тому є обґрунтованим висновок про перехід до ОСОБА_6 прав та обов?язків іпотекодержателя його батька ОСОБА_4 у кредитно-іпотечних правовідносинах з позивачем на підставі ст. 23 Закону України «Про іпотеку». Вживання права «на зло» в даному випадку достатньо виявити в діях однієї сторони фраудаторного правочину - позичальника/іпотекодавця ОСОБА_7 .

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що оскільки іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту є вимога про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 січня 2014 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № IKIZG.218842.001, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 у тимчасове, платне користування грошові кошти у сумі 1 000 000,00 грн під заставу нерухомості із кінцевим терміном повернення 28 січня 2024 року.

Пунктом 2.2. кредитного договору № IKIZG.218842.001 від 29 січня 2014 року передбачено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки, а також інших витрат виступає житловий будинок загальною площею 339,2 кв. м, житловою площею 133,1 кв. м, з надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянка фактичною площею 694 кв. м у АДРЕСА_1 (а.с.41-46 том 1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 29 січня 2014 між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки житлового будинку та земельної ділянки № ZXK01952.218842.002, відповідно до якого ОСОБА_2 передає в іпотеку житловий будинок під літерою «Д-1» загальною площею 339,2 кв. м, житловою площею 133,1 кв. м з надвірними будівлями навіс літера «Е», басейн літера «Ж», погреб літ «З», огорожа №№ 2, 5, 6, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , оцінений в 1 932 000 грн. Крім того, передано в іпотеку земельну ділянку площею 0,0694 га, кадастровий номер :07:013:003, оцінена в 227 000 грн.

Пунктом 18.10 договору іпотеки визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з пунктами 18.6., 18.8., 18.9. цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на задоволення інших забезпечених іпотекою вимог (а.с.31-35 том 1).

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 грудня 2015 року №914 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних прийнято рішення від 22 грудня 2015 року №234 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора банку».

18 грудня 2019 року рішенням №926 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджено умови продажу права відступлення.

Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-12-21-000071-b, визначено переможця за лотом GL3N015390 «Право вимоги за кредитним договором IKIZG.218842.001 від 29.01.2014 року та договорами забезпечення виконання зобов`язань. Забезпечення: житловий будинок загальною площею 339,2 м.кв., житловою площею 133,1 м.кв., з надвірними будівлями та земельна ділянка фактичною площею 694 кв.м. в АДРЕСА_1 - порука фізичних осіб» з початковою ціною 669 544,05 грн. без ПДВ - ТОВ "ФК «Депт Фінанс» .

31 січня 2020 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» укладено договір №150 про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договорами поруки, відповідно до умов якого банк відступив на користь Фінансової компанії своє право заборгованості за кредитним договором, забезпеченим поруками двох фізичних осіб. Сума договору склала 602 589,65 грн (а.с.36-38 том 1).

Того ж дня, між банком та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений 31.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П., відповідно до якого банк відступив, а Фінансова компанія набула усі належні банку права за іпотечним договором - права іпотекодержателя на предмет іпотеки. Договори відступлення права вимоги укладені між банком та Фінансовою компанією на підставі протоколу електронних торгів (а.с.39-40 том 1).

01 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Депт Фінанс» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір №01/06-20 про купівлю-продаж прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Депт Фінанс» відступив на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» своє право вимоги кредитора до позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, зокрема заборгованості за кредитним договором IKIZG.218842.001 від 29 січня 2014 року, договором іпотеки № ZXK019521.218842:002 від 29.01.2014, договорами поруки двох фізичних осіб. Сума договору склала 623 500,00 грн (а.с.157-159 том 1).

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 1186 від 04 червня 2020 року анульовано ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на підставі заяви ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на: надання гарантій та поручительств; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; надання послуг з факторингу; надання послуг з фінансового лізингу, видані згідно з розпорядженням Нацуомфінпослуг від 03.04.2018 № 491 (а.с.133 том 1).

09 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Депт Фінанс» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено угоду про врегулювання відносин, за умовами якої сторони досягли згоди та встановили, що умови договорів № 01/06-20 від 01.06.2020 року та № 01/06-20 від 09.06.2020 року застосовуються до відносин між ними, які виникли до їх укладення, а саме з 01 червня 2020 року. Також сторони підтверджують, що права вимоги за основними договорами перейшли до нового кредитора ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 01.06.2020 року, а саме в день підписання сторонами договору купівлі-продажу прав вимоги № 01/06-2020 від 01.06.2020 року (а.с.160 том 1).

09 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Депт Фінанс» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір №01/06-20 про купівлю-продаж прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Депт Фінанс» відступив на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» своє право вимоги кредитора до позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, зокрема заборгованості за кредитним договором IKIZG.218842.001 від 29 січня 2014 року, договором іпотеки № ZXK019521.218842:002 від 29.01.2014, договорами поруки двох фізичних осіб. Сума договору склала 603 477,24 грн (а.с.54-55 том 1).

09 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Депт Фінанс» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс » укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений 09.06.2020 року приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Івановою О.П., відповідно до якого ТОВ «ФК «Депт Фінанс» відступив, а ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набула усі належні права за іпотечним договором - права іпотекодержателя на предмет «іпотеки. Пунктом 1.3. договору передбачено, що відступлення права вимоги за договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до договору іпотеки (а.с.58-60 том 1).

Також матеріали справи містять платіжні доручення про сплату ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на рахунок ТОВ «ФК «Депт Фінанс» грошових коштів на виконання договору 01/06-20 про купівлю-продаж прав вимоги від 09 червня 2020 року (а.с.169-170 том 1).

Право власності на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Прайм Альянс» зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 липня 2020 року Державним реєстратором Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Тесленком І.А.

Посилаючись на те, що реєстрація предмету іпотеки за ТОВ «ФК «Прайм Альянс» проведена з порушенням порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ТОВ "Прайм Альянс" не могло бути кредитором у зв`язку із відсутністю відповідної ліцензії фінансової установи, у вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова з позовом про Державного реєстратора Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», ТОВ «Гленкор Девелопмент», третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс», про визнання незаконними рішень державного реєстратора та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, витребування майна із незаконного володіння.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року у справі № 639/5752/20 позовну заяву ОСОБА_2 до Державного реєстратора Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гленкор Девелопмент», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Депт Фінанс» про визнання незаконними рішень державного реєстратора та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно задоволено, скасовано рішення державного реєстратора Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, , ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 липня 2020 року Державного реєстратора Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Тесленко Ігоря Анатолійовича про реєстрацію за ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС», , права власності на нерухоме майно - житловий будинок літ. «Д-1», загальною площею 339,2 кв.м. житловою площею 133,1 кв.м., з надвірними будівлями: навіс - літ. «Е», басейн - літ. «Ж», погреб - літ. «З», огорожа № 2, 5, 6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано рішення державного реєстратора Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, , ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 липня 2020 року Державного реєстратора Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Тесленко Ігоря Анатолійовича про реєстрацію за ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС», , права власності на нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,0694 га, кадастровий номер :07:013:0003, місце розташування АДРЕСА_1 ; витребувано із незаконного володіння ТОВ «ГЛЕНКОР ДЕВЕЛОПМЕНТ», , адреса: 61003, Харківська обл., місто Харків, вул. Клочківська, будинок 3) житловий будинок літ. «Д-1», загальною площею 339,2 кв.м. житловою площею 133,1 кв.м., з надвірними будівлями: навіс - літ. «Е», басейн - літ. «Ж», погреб - літ. «З», огорожа № 2, 5, 6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0694 га, кадастровий номер :07:013:0003, місце розташування АДРЕСА_1 , які було продано останньому ТОВ «Прайм Альянс» за договором купівлі-продажу, зареєстрованого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Богданович за реєстровим номером № 1197; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 10 510, 00 грн (а.с.10-21 том 1).

Полтавський апеляційний суд постановою від 15 лютого 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Прайм Альянс» залишив без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 грудня 2021 року залишив без змін, доповнив абзац четвертий резолютивної частини рішення суду першої інстанції словосполученням «у власність ОСОБА_2 » (а.с.22-30 том 1).

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2023 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 грудня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року залишено без змін (а.с.61-66 том 1).

На підставі рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року державним реєстратором Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Михайловою Я.О. 01 травня 2023 проведено державну реєстрацію скасування попередньої державної реєстрації права власності на житловий будинок і земельну ділянку за ТОВ «Гленкор Девеломпмент». В цей же день, 01 травня 2023 року проведено державну реєстрацію № 50106441 і поновлено право власності за ОСОБА_2 (а.с.67-68 том 1).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 02 листопада 2023 року за договором дарування, посвідченого 02.11.2023 приватним нотаріусом ХМНО Молодчим І.О., право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і земельну ділянку по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.69 том 1).

20 жовтня 2023 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на адресу ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 направлено вимогу про виконання забезпеченого кредитного зобов`язання, а саме сплати заборгованості перед Фінансовою компанією в загальній сумі 670 905,74 грн. Вимога з копіями доданих до неї документів отримана адресатами 21 жовтня 2023 року (а.с.47-49,130 том 1).

Також матеріали справи містять уточнену вимогу про виконання забезпеченого кредитного зобов`язання від 22 листопада 2023 року, в якій загальну суму заборгованості вказано в розмірі 627 775,74 грн (а.с.131-132 том 1).

З листа ТОВ «ФК «Депт Фінанс» від 23 листопада 2023 року № 01-02/983 вбачається, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 сплачено три платежі на загальну суму 64 695,00 грн, а саме 20 березня 2020 року на суму 21 565,00 грн, 08 квітня 2020 року на суму 21 565,00 грн та 06 травня 2020 року на суму 21 565,00 грн. Також матеріали справи містять квитанції про сплату ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості, а саме 03 червня 2020 року на суму 21 565,00 грн, 08 липня 2020 року на суму 21 565,00 грн, 07 серпня 2020 року на суму 21 565,00 грн (а.с.97, 99-104,127-129 том 1).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

Спірні правовідносини стосуються захисту прав кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, який був відчужений на користь третіх осіб у період відсутності в державних реєстрах запису про обтяження майна іпотекою.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У статті 33 Закону передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» констатував, що іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки.

[…] Отже, положення частини 1 статті 23 Закону № 898 не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) і іпотекодавця (набувача іпотечного майна). До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки. Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину».

Забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує право кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема в позасудовому порядку, переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17 зроблено висновок, що:

- виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру не впливає на чинність іпотеки. Іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;

- запис про іпотеку не може бути відновлений із моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;

- за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяження особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають;

- у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду в разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя;

- у справі з належною вимогою (зокрема, про визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек зазначених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.

У пункті 7.22 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 14-44гс20) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

У пункті 9.8 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що при вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно потрібно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки. Тому у справі за належною вимогою (зокрема про визнання права іпотекодержателя) суд має врахувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного на аукціоні за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18), від 09 вересня 2024 року у справі № 466/3398/21 (провадження № 61-2058сво23)).

У випадку виникнення судового спору учасники цивільного обороту мають розуміти, що їхні дії (бездіяльність) чи правочини можуть бути піддані оцінці крізь призму справедливості, розумності, добросовісності (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2024 року у справі № 466/3398/21 (провадження № 61-2058сво23).

Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість (пункт 220 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 917/1212/21 (провадження № 12-24гс23)).

Для добросовісного іпотекодержателя має бути характерним такий стандарт поведінки, який притаманний середньому розумному та обачному іпотекодержателю.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, надавши належну оцінку поданим учасниками справи доказам, дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що позивач заявив належні позовні вимоги про визнання за ним права іпотекодержателя на спірне іпотечне майно, яке виникло на підставі договору іпотеки № ZXK01952.218842.002 від 29 січня 2014 року, а задоволення позовних вимог у цій частині призведе до ефективного відновлення його порушених прав іпотекодержателя.

Як вказувалось вище, підставою звернення товариства до суду із вказаним позовом є те, що після набуття товариством права власності на предмет іпотеки іпотека була припинена на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Разом із тим, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року у справі № 639/5752/20, яке по суті залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року та постановою Верховного Суду від 07 серпня 2023 року, скасовано рішення державного реєстратора Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Тесленка І.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 липня 2020 року про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, тобто скасовано рішення про набуття товариством права власності на спірне нерухоме майно.

Доказів виконання в повному обсязі основного зобов`язання матеріали справи не містять.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року у справі № 639/7242/23 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав не надання банківських виписок, розрахунку заборгованості, яка виникла на час відступлення права вимоги. Однак даним судовим рішенням відсутність заборгованості не встановлено.

Враховуючи те, що відсутність запису про іпотеку в Державному реєстрі прав порушує права товариства, яке вважає себе іпотекодержателем, позбавляє останнього можливості звернути стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за основним зобов`язанням.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.6 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) дійшла висновку, що виключення на підставі судового рішення відомостей про право іпотеки з Державного реєстру іпотек не може впливати на чинність іпотеки, оскільки така підстава припинення іпотеки не передбачена законом. У такому випадку скасування судового рішення, яке стало підставою для внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека є чинною незалежно від наявності таких відомостей у Державному реєстрі іпотек.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

Отже, наведене дає підстави дійти висновку, що при зверненні товариства до суду із вказаним позовом іпотека була чинною незалежно від наявності інформації щодо неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто правовідносини між сторонами не припинились та тривають, а задоволення позовних вимог про визнання права іпотекодержателя лише засвідчує факт наявності іпотеки, яка і так є чинною.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19) міститься висновок, що «однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору.

Водночас дії ОСОБА_2 та ОСОБА_2 щодо відчуження предмета іпотеки за договором дарування від 02 листопада 2023 року дають підстави для висновку про їх спрямованість на ухилення від виконання боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які, з точки зору розумного спостерігача, можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.

Надаючи оцінку добросовісності дій ОСОБА_2 , колегія суддів враховує відсутність правових підстав для припинення іпотеки, а також того, що останній мав переконатися у відсутності обмежень на відчуження майна, поцікавитися та відповідно розуміти наслідки та ризики придбання такого майна, яке обтяжено іпотечним договором, за відсутності доказів виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, не можна вважати його дії добросовісними.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, діючи в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, обґрунтовано вважав, що виключення відомостей про право іпотеки з Державного реєстру іпотек не впливає на чинність іпотеки, оскільки, за відсутності доказів виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, іпотека є чинною незалежно від наявності таких відомостей у Державному реєстрі іпотек.

Також колегія суддів відхиляє посилання заявника на недоведеність переходу права вимоги за договором іпотеки до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», оскільки наведене спростовується матеріалами справи та обставинами, встановленими в рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року у справі № 639/5752/20, які в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в даній справі.

Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року в справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду вказала на можливість відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ за умови, що попередній кредитор-банк був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, яка вимагає вчинення дій із метою максимального задоволення інтересів кредиторів банку, зокрема його вкладників.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що договори про відступлення прав вимоги від 31 січня 2020 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» укладено в процедурі ліквідації банку, тобто первісний кредитор відчужив свої активи у процедурі ліквідації.

Таким чином, право вимоги за кредитом та забезпечувальними правочинами, що первісно придбане в процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку, може бути в подальшому відступлене не тільки на користь фінансових установ.

Цей висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, яка підтверджена зокрема й у постанові від 19 березня 2025 року в справі № 947/17168/22, від 14 травня 2025 року у справі № 756/8307/19 (провадження № 61-6576св24).

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, задовольняючи позовні вимоги, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова