Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1219/25

Провадження № 2/126/841/2025

"24" вересня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Він Фінанс" звернулося в суд з даним позовом, в якому просить поновити строк позовної давності для подання позову ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 348922 від 07.10.2018; стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 348922 від 07.10.2018 у загальному розмірі 30662,97 грн. та судові витрати в справі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 07.10.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту №348922, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» надає відповідачу позику в розмірі 7000,00 грн., строком на 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, у свою чергу позичальник, не виконав умови договору щодо повернення наданих коштів внаслідок чого виникла заборгованість. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Догорів факторингу №1, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 30.01.2019 року укладено додаткову угоду № 11 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 12 від 30.01.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 348922 від 07.10.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача складає 20400,00 грн., а саме: 5000,00 грн. сума основного боргу, 2700,00 грн. сума процентів, 12700,00грн. - сума боргу за пенею і штрафами. 25.07.2024 р. відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ "Він Фінанс". З посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач також вважав, що підлягають стягненню з відповідача на його користь інфляційні втрати та 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №348922 від 07.10.2018 у загальному розмірі 30662,97 грн., з яких: 20400 грн. заборгованість, 8425,29 грн. інфляційні втрати, 1837,68 грн. 3% річних.

Представник позивача в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що 07.10.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №348922. За умовами якого Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 7000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит видається строком на 30 днів. Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування кредитом 1,71 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (624,15 % річних) у межах строку надання кредиту.

Відповідно до п. п. 3.2, 3.4, 3.5 Договору - нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованостіза кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, починаючи з дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок Клієнта) в межах строку надання кредиту визначеного у пункті 1.4. цього договору, за виключенням дати повернення кредиту та сплати нарахованих процентів зазначеної у Графіку розрахунків. У разі порушення Клієнтом строків виконання зобов`язань за Договором та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього Договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1.8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству процент за користування кредитом у розмірі 1.8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору. При цьому Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору. разі продовження строку користування кредитом (пролонгації) та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього Договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1.8 % (один кома вісім процента) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству проценти за користування кредитом у розмірі 1.8% (один кома вісім процента) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах продовженого строку надання кредиту. При цьому Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору.

Відповідно до п.4.4. Договору у випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству: пеню в розмірі 3% (три процента) від суми кредиту за кожний день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення. Строк нарахування пені не може перевищувати 90 (дев`яносто) днів; на 4 (четвертий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 100 грн.; на 30 (тридцятий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300 грн.; на 90 (дев`яностий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн.

07.10.2018 року товариство надало позичальнику кредит шляхом перерахування на банківський поточний рахунок відповідача кредитних коштів в сумі 5000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5543-ВП від 10.02.2025, яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, не сплачував кошти на погашення тіла кредиту і відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору.

У зв`язку з цим, станом на 30.01.2019 (дата передачі права вимоги за договором факторингу №1) у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед товариством за кредитним договором № 348922 від 07.10.2018 в розмірі 20400,00 грн, а саме: сума основного боргу за договором - 5000,00 грн., проценти 2700,00 грн., пеня і штраф 12700,00грн.

12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Він Фінанс» укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.

30.01.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Він Фінанс» укладено додаткову угоду №11 та на виконання договору факторингу та додаткової угоди підписано реєстр прав вимоги №12 від 30.01.2019, відповідно до умов якої право грошової вимоги за кредитним договором № 348922 від 07.10.2018, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Він Фінанс».

Згідно з п.2.1. договору факторингу права вимоги, які ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «Він Фінанс» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Авентус Україна» та визначені у відповідному реєстрі прав вимоги.

Згідно з п.4.1 договору право вимоги переходить від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Він Фінанс» у день підписання ними відповідного реєстру прав вимог.

Відповідно до Реєстру прав вимог №12 від 30.01.2019 до ТОВ «Він Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №348922 від 07.10.2018.

Згідно з розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором № 348922 від 07.10.2018 становить 20400,00 грн. Сума 3% річних - 1837,68 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитки: зобов`язань 8425,29 грн. Разом заборгованість становить 30 662,97 грн.

Відповідно до протоколу № 1706 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» від 25.07.2024, найменування товариства змінено на ТОВ «Він Фінанс».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ст. 638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Отже, позивачем доведено укладення договору позики з відповідачем на підставі якого останній зобов`язався повернути отриману позику та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Умови договору були узгоджені сторонами на момент його укладення, позичальник погоджувався на вказані умови, крім цього, умови договору чітко прописані з наведенням розрахунків загальної вартості кредиту.

Частиною 1 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №348922 від 07.10.2018.

Користуючись своїм правом позивач просив стягнути з відповідача 30662,97 грн. заборгованості, з яких: 20400,00 грн. загальна заборгованість за договором на дату відступлення прав вимоги, а також нараховані ним за період з 17.03.2022 по 17.03.2025 року 3% річних - 1837,68 грн та 8425,29 грн. інфляційні втрати.

Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №348922 від 07.10.2018 щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню.

Отже, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в сумі 20400,00 грн.

Щодо іншої складової заявленої до стягнення суми - 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем за період з 17.03.2022 по 17.03.2025 суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, що триває станом на теперішній час.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що 3% річних та інфляційні втрати, нараховані позивачем за період з 17.03.2022 по 17.03.2025, тобто в період дії воєнного стану в Україні, не підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з відсутністю у нього обов`язку щодо їх сплати.

Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 1611 грн 38 коп. судового збору (66,52%).

Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн. позивачем надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, договір №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024 року, додаткову угоду до цього договору від 22.03.2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг).

Суд бере до уваги, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом справи, є обґрунтованими, в повній мірі відповідають обсягу проведеної адвокатом роботи, складності справи та критерію розумності їх розміру.

Враховуючи, що позов судом задоволено частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати з оплати правової допомоги пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 3326,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.6, 207, 536, 625-627, 629, 638-642, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.2, 10, 12, 13, 81, 89, 263, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (, м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8) заборгованість за кредитним договором №348922 від 07.10.2018 року у розмірі 20400,00 (двадцять тисяч чотириста грн. 00 коп) грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (, м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8) судові витрати: судовий збір в сумі 1611,62 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3326,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. І. Губко