Дата документу 26.09.2025
Справа № 334/6093/25
Провадження № 2/334/3383/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Коломаренко К.А.,

за участі секретаря судового засідання Цілінко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2025 до Дніпровського районного суду м.Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Литвинець Ю.С. до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченої пенсії у розмірі 17 097,62 гривень.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Відповідач), перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи починаючи з 29.12.2020 року відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності призначену з 18.02.2014 року.

За Документами електронної пенсійної справи у червні 2023 року спеціалістами відділу з питань перерахунків № 1 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Запорізькій області було виявлено помилково проведений перерахунок щодо працевлаштування пенсіонера з 11.12.2022 року, а саме: ОСОБА_1 мав право на розмір пенсії по інвалідності ІІІ групи в розмірі пенсії за віком лише як непрацююча особа з інвалідністю. Таким чином, пенсійну справу ОСОБА_1 було приведено до норм чинного законодавства шляхом зміни виду розрахунків пенсії по інвалідності відповідно до частини 1 статті 33 Закону № 1058 у зв`язку з працевлаштуванням, що призвело до утворення переплати пенсії за період з 11.12.2022 по 30. 06.2023 року в сумі 17097.65 грн., яку 22.06.2023 року було взято на облік.

Таким чином, за період з 11.12.2022 по 30.06.2023 року утворилася переплата пенсії, яка склала 17097,65 грн.

Для вирішення питання, щодо утримання залишку переплати ОСОБА_1 направлялись листи-запрошення, пропонувалось повернути переплату шляхом написання заяви, щодо її утримання, або повернення коштів на рахунок управління. На теперішній час зайво виплачені кошти до Головного управління ПФУ не надходили.

Таким чином, безпідставно набута відповідачем пенсія, фактично, є завданням шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України.

На теперішній час зайво виплачені кошти до Головного управління ПФУ не надходили, пенсіонер згоду на утримання переплати не надавав.

Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму переплаченої пенсії у розмірі 17097,65 гривень та судові витрати.

Ухвалою суду від 01.08.2025 відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору.

04.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначає, що позивач не враховує, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсією, яка виплачена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України. Безпідставно набута пенсія не повертається, якщо її виплата була проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку платника та недобросовісності з боку набувача (пункт 1 частини першої статті 1215 ЦК України).

Законодавцем передбачені два винятки з правила про неможливість повернення пенсійних виплат: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, правильність здійснених розрахунків презюмується, і тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. До рахункових помилок належать неправильності в обчисленнях, не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів (постанова Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15-ц, провадження № 61-4504св18).

В своєму позові позивач не довів наявності рахункової помилки при нарахуванні та виплаті пенсії відповідачу. Вказавши причиною переплати пенсії приведення пенсійної справи ОСОБА_1 до норм чинного законодавства шляхом зміни виду розрахунку пенсії, позивач фактично визнав, що переплата пенсії є результатом неправильного застосування норм чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення громадян спеціалістами пенсійного фонду; не посилався на недобросовісність з боку відповідача, відповідно не навів фактів, які б свідчили про це.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що про дату працевлаштування він повідомляв пенсійний фонд у строки визначені законодавством, чому така заява не була врахована позивачем йому не відомо.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства, а саме статей 2, 12, 13 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Відповідач), перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи починаючи з 29.12.2020 року відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності призначену з 18.02.2014 року.

За Документами електронної пенсійної справи у червні 2023 року спеціалістами відділу з питань перерахунків № 1 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Запорізькій області було виявлено помилково проведений перерахунок щодо працевлаштування пенсіонера з 11.12.2022 року, а саме: ОСОБА_1 мав право на розмір пенсії по інвалідності ІІІ групи в розмірі пенсії за віком лише як непрацююча особа з інвалідністю. Таким чином, пенсійну справу ОСОБА_1 було приведено до норм чинного законодавства шляхом зміни виду розрахунків пенсії по інвалідності відповідно до частини 1 статті 33 Закону № 1058 у зв`язку з працевлаштуванням, що призвело до утворення переплати пенсії за період з 11.12.2022 по 30. 06.2023 року в сумі 17097.65 грн., яку 22.06.2023 року було взято на облік.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Вимогами ч. 1 ст. 10 Закону України «про загальнообов`язкове пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» у разі працевлаштування особи, якій призначено пенсію відповідно до частини другої статті 33 цього Закону (крім випадків, коли особа досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону), у період роботи пенсія по інвалідності виплачується у розмірі, передбаченому частиною першою статті 33 цього Закону.

В ході проведення контрольних заходів 21.06.2025 спеціалістами управління було встановлено, що при проведенні вищезазначеного перерахунку пенсійну справу ОСОБА_1 було приведено до норм чинного законодавства шляхом зміни виду розрахунків пенсії по інвалідності відповідно до частини 1 статті 33 Закону № 1058 у зв`язку з працевлаштуванням, що призвело до утворення переплати пенсії за період з 11.12.2022 по 30. 06.2023 року в сумі 17097.65 грн., яку 22.06.2023 року було взято на облік.

Виходячи з вищевикладеного, встановлено, що під час перерахунку пенсії відповідачу було допущено рахункову помилку.

Для вирішення питання, щодо утримання виявленої передплати відповідачу направлялись листи запрошення, пропонувалося повернути виявлену переплату шляхом написання заяви, щодо її утримання або повернення коштів на рахунок управління. На теперішній час відповідач до управління не зверталася, згоду на утримання переплати не надала, кошти не повернула.

Згідно ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Але, законодавством чітко визначено способи вирішення питання пов`язаного з виникненням переплати пенсії: добровільне повернення пенсіонером надмірно виплачених сум чи стягнення, зазначених сум у судовому порядку; визнання сум переплати пенсії безнадійною заборгованістю та прийнятої рішення щодо її списання; утримання переплати пенсії згідно рішення комісії.

За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

При цьому стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина першастатті 1215 ЦК України).

Положення ст. 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою.

Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї, тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14).

Але в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не вчиняв будь-яких неправомірних дій, що привели до вказаної переплати, своєчасно подав відомості про працевлаштування.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи переплата пенсії відповідачу в сумі 17097,65 гривень була допущена з боку позивача, оскільки позивачем було допущено рахункову помилку.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення надмірно виплачених сум задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями: 12, 81, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченої пенсії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, , адреса: 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Коломаренко К. А.