Справа №333/2540/25
Провадження №2/333/2526/25
18 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідка на постійне проживання тип НОМЕР_2 , видане 24.03.2017 органом 2301, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2
про позбавлення батьківських прав,
25.03.2025 до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, Матвіївська сільська рада Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування, в якому просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від спільного проживання мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В 2020 році позивач та відповідач припинили сімейні відносини, стали проживати окремо, дитина залишилась проживати з матір`ю і перебуває на її утриманні.
Відповідач протягом останніх п`яти років жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення.
Отже, відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дитини відсутня, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України.
Мати дитини - ОСОБА_1 повністю утримує сина, забезпечує його фізичний та духовний розвиток. Позивачем для дитини забезпечено гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення.
Враховуючи наведене, позивачка вважає, що наявні законні підстави, з якими закон пов`язує можливість позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою суду від 15.04.2025 цивільну справу прийнято до провадження судді Круглікової А.В. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 06.08.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
20.08.2025 Матвіївською сільською радою Запорізького району Запорізької області, як органом опіки та піклування на адресу суду надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Позивачка ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву або прийняти участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку. У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.
Представник органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розгляд справи провести без участі представника районної адміністрації, рішення прийняти в інтересах малолітньої дитини.
Представник Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду рішення №391 від 12.08.2025 «Про надання висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав».
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 11.04.2017 Шевченківським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Батьки: батько - ОСОБА_2 ; мати - ОСОБА_4 . (а.с. 6)
Згідно з довідкою, виданою Опорним закладом освіти «Матвіївський загальноосвітній навчально-виховний комплекс «Всесвіт» Матвіївської сільської ради №02-31/31 від 13.01.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учнем 2 класу Дружелюбівської філії ОЗО Матвіївський ЗНВК «Всесвіт» МСР. Виховується та проживає дитина з матір`ю - ОСОБА_1 . Батько дитини - ОСОБА_2 з дитиною не проживає, справами сина не цікавиться. (а.с. 9)
Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за даними, які є у виконкомі сільської ради на підставі акту обстеження, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований та d за адресою: АДРЕСА_3 , разом з ним за вказаною адресою проживають без реєстрації місця проживання: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10)
Згідно з довідкою, виданою КНП «Вільнянський центр первинної медико - санітарної допомоги» Вільнянської міської ради, неповнолітній громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться під наглядом з моменту народження у лікаря - педіатра, з якою була укладена декларація. Для проведення профілактичних медичних оглядів та з приводу хвороби на постійнй основі неповнолітнього супроводжує завжди мати ОСОБА_1 . Біологічний батько ОСОБА_2 на прийом до лікаря з сином жодного разу не звертався. (а.с. 11)
Відповідно до акту обстеження місця проживання громадянки ОСОБА_9 1987 р.н., встановлено, що вона проживає разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі своїм сином не проживає, участі у вихованні сина не приймає. (а.с. 12)
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, у ОСОБА_2 , станом на 06.02.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 184 244, 82 грн.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін „найкращі" інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу „як найкращому забезпеченню інтересів дитини".
У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: „предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...".
Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст. 8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, пов`язаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми.
Згідно з ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»).
Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 від 19.12.2008) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
В матеріалах справи наявний висновок Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування, за змістом якого членами комісії встановлено факт свідомого та умисного невиконання батьком своїх батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина, відсутності з його боку будь - якої участі у вихованні дитини, не надання матеріальної допомоги, свідоме самоусунення від забезпечення морального та духовного розвитку дитини, нехтування виконанням батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини, без поважних причин залишивши без батьківської уваги та турботи. Поведінка батька відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення батьківських прав. Батько дитини не намагається боротися за своє право бути батьком, брати участь у вихованні, спілкуватися з дитиною, ігнорує можливість змінити своє ставлення до виховання та утримання дитини. Керуючись ст. 164 СК України, Матвіївська сільська рада Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування вирішила, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно власної дитини.
Будучи обізнаним про наявність справи про позбавлення батьківських прав в суді, відповідач будь-яких обґрунтованих заперечень на позов не подав, поважності причин не виконання покладених на нього батьківських обов`язків не навів.
В судовому засіданні не встановлені обставини, які б свідчили про існування об`єктивних перешкод для реалізації відповідачем його батьківських обов`язків, що спричинили неналежне піклування про дитину з підстав, що не залежать від відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що він не відвідує дитину, не цікавиться її життям та розвитком, не забезпечує необхідне харчування, медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування її особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання нею освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займалась та не займається вихованням та утриманням сина, не замислюється про долю дитини, її майбутнє.
З метою захисту якнайкращих інтересів дитини суд визнає за доцільне позбавити батька батьківських прав, що забезпечить її розвиток у безпечному та стійкому середовищі.
Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки останній тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо відмовився від такого права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, а в дохід держави суму судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину.
Керуючись ст.ст. 141, 223, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідка на постійне проживання тип НОМЕР_2 , видане 24.03.2017 органом 2301, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідка на постійне проживання тип НОМЕР_2 , видане 24.03.2017 органом 2301, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) - 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.В. Круглікова