Справа № 489/5619/25
Провадження № 2/489/2895/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Територіальної громади міста Миколаєва про визнання договору міни дійсним, визначення часток в праві спільної сумісної власності, припинення права спільної сумісної власності, третя особа: Біржа нерухомості «Едвайс-Консульт»,

встановив:

В липні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через свого представника адвоката Царик Р.М. із застосуванням системи «Електронний суд» звернулись до суду з позовом до Територіальної громади міста Миколаєва про визнання договору міни дійсним, визначення часток в праві спільної сумісної власності, припинення права спільної сумісної власності.

В обґрунтування вимог посилались на те, що 05.01.2000 між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , від імені якої діяв її батько ОСОБА_1 , з однієї сторони та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з іншої було укладено договір міни, за яким позивачі набули право власності на кв. АДРЕСА_1 . Вказаний договір був зареєстрований на біржі нерухомості «Едвайс-Консульт». Всі умови договору сторони виконали, проте договір не було посвідчено нотаріально. На теперішній час позивачі мають намір розпорядитись належним їм майном, однак цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки в судовому порядку. Оскільки на теперішній час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли іншим шляхом, ніж звернення до суду, захистити свої права позивачі не мають можливості. Крім того, при укладенні вказаного договору не було визначено частки співвласників вказаної квартири, які на переконання позивачів є рівними, що також перешкоджає позивачам у розпорядженні належним їй майном.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд:

1)Визнати дійсним договір міни від 05.01.2000, укладений на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з одного боку, та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з іншого боку, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який діяв від свого імені та від імені своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , отримали у власність квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримали у власність квартиру АДРЕСА_2 ,зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 28 січня 2000 року за реєстровим № 19145;

2)Визначити, що частки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , є рівними та становлять по 1/3 частині частка кожного;

3)Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник адвокат Царик Р.М. в судове засідання не з`явились, повідомлені судом про розгляд справи належним чином. 26.09.2025 від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Територіальної громади міста Миколаєва в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, від нього 29.07.2025 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

05.01.2000 між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . 1984 р.н., яка діяла за згодою свого батька ОСОБА_1 , з іншої було укладено договір міни, за яким останні набули право власності на кв. АДРЕСА_1 . Договір було укладено на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 28.01.2000 за реєстровим № 19145 (а.с. 10).

Позивачі вказують на те, що після укладання договору міни нерухомого майна сторонами були виконані всі умови договору.

Договір міни підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін вимог щодо порушення їх прав не заявив.

Після укладання договору міни позивачами було зареєстровано право власності в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», яке на час виникнення спірних правовідносин мало повноваження реєстраційного органу.

Згідно довідки КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09.07.2025 станом на 28.12.2012 право власності на кв. АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності (а.с. 9).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 17), ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Вказаний договір міни нерухомого майна укладено 05.01.2000, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму

Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 225 ЦК УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Позивачі на теперішній час не мають можливості реалізувати свої права, оскільки договір міни нерухомого майна не було посвідчено нотаріально.

З огляду на те, що на момент укладення договору міни сторони ухилились від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачам реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, договір виконано сторонами повністю, суд вважає позов в частині визнання угоди дійсною обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно частини другої статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

За положеннями частини третьої статті 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що частки позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у праві власності на кв. АДРЕСА_1 і складають по 1/3 частині частка кожного; право спільної сумісної власності на вказану квартиру підлягає припиненню.

У поданій позовній заяві позивачі просили суд судові витрати залишити за ними, тому, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд не здійснює розподіл сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Територіальної громади міста Миколаєва про визнання договору міни дійсним, визначення часток в праві спільної сумісної власності, припинення права спільної сумісної власності задовольнити.

Визнати дійсним договір міни від 05.01.2000, укладений на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» між ОСОБА_1 , який діяв від свого імені та від імені своєї доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з іншого боку, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , отримали у власність квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримали у власність квартиру АДРЕСА_2 ,зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 28 січня 2000 року за реєстровим № 19145.

Визначити, що частки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , є рівними та складають по 1/3 частині частка кожного.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач: Територіальна громада міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, , адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;

третя особа: Біржа нерухомості «Едвайс-Консульт», , адреса: м. Миколаїв, вул. Героїв Рятувальників, 26А, кв. 22.

Повний текст рішення складено 02.10.2025.

Суддя Г.А. Микульшина