УХВАЛА

29 вересня 2025року

м. Київ

справа № 684/394/24

провадження № 61-11998ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Афадєєвим Віталієм Вікторовичем, на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Старосинявської селищної ради, третя особа - Комунальне некомерційне підприємство «Старосинявський центр первинної медико-санітарної допомоги», про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Старосинявської селищної ради, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача заподіяну незаконними рішеннями матеріальну шкоду у вигляді неотриманої заробітної плати за посадою директора КНП «Старосинявський ЦПМСД» за період з 16 січня 2023 року по 26 червня 2023 року в розмірі 377 300,00 грн та моральну шкоду в розмірі 180 000,00 грн.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Старосинявської селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 56 052,75 грн, з відрахуванням роботодавцем із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів; та компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн, а всього 81 052,75 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2025 року стягнено за рахунок бюджетних асигнувань з Старосинявської селищної ради на користь ОСОБА_1 4 205,00 грнвитрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2025 року рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю. Додаткове рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2025 року визнано таким, що втратило силу.

15 вересня 2025 року адвокат Афадєєв В. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» вперше подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2025 року касаційну скаргу повернуто відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки вона підписана особою, яка не має права її підписувати.

23 вересня 2025 року через підсистему «Електронний Суд» адвокат Афадєєв В. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У цій справі ціна позову становить 557 300,00 грн, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000,00 грн), а тому судові рішення у справі не підлягають касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що справа оскаржується до Верховного Суду згідно підпункту а) в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, зокрема якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах та має виняткове значення для заявника, посилаючись на те, що станом на сьогодні у правозастосовній практиці України відсутній висновок Верховного Суду, в тому числі Касаційного цивільного суду, щодо питання застосування вказаних вище норм права (насамперед, статті 233 КЗпП України в редакції Закону України№ 2352-ІХ від 1 липня 2022 року) у правовідносинах, що за своєю юридичною природою є аналогічними до тих, що склалися у даному випадку між позивачем та відповідачем. Є вкрай важливим сформувати єдність правозастосовчої практики щодо застосування частини першої статті 233 КЗпП України до правовідносин, аналогічних тим, що виникли у цій справі, оскільки це має принципово важливе значення для судового захисту прав та законних інтересів необмеженого кола осіб, які перебували (перебувають) в трудових відносинах. Враховуючи те, що факт завдання позивачу майнової та моральної шкоди є доведеним стороною позивача належними і допустимими доказами, і саме протиправні рішення відповідача стали причиною подальшого звільнення ОСОБА_1 з займаної посади за неможливістю подальшої трудової діяльності в «КНП «Старосинявський ЦПМСД» у зв`язку із здійсненням на неї постійного тиску, не підлягає сумніву те, що дана справа та законне і обґрунтоване судове рішення у ній має виняткове значення для позивача як учасника справи.

Проте заявник не навів обґрунтованих доводів на підтвердження фундаментального значення його касаційної скарги для формування єдиної правозастосовчої практики і в чому проявляється виняткове значення для позивача цієї справи. Доводи, які викладені в касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин та доказів у справі, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати єдність судової практики. Тому посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права, із зазначенням підстав касаційного оскарження, фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням, і, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для позивача.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Вказівка в резолютивній частині постанови Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2025 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2025 року у справі № 684/394/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко