Провадження №: 2-з/336/10/2025
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

26 вересня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

Адвокат Погосян М.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала заяву про забезпечення позову в які просила суд накласти арешт на рухоме майно - транспортний засіб KIA SORENTO, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм (потужність) двигуна (см3/кВТ)-1995, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та який станом на 10.09.2025 року зареєстроване на ім`я ОСОБА_3 .

Разом з тим, згідно автоматизованої системи документообігу суду «Д3» в провадженні судді Шевченківського районного суду м,Запоріжжя С.А. Савеленко з 13.11.2024 перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

У порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, ознайомившись із заявою про забезпечення позову та доданими до неї доказами, дійшов до висновку про те, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову або після відкриття провадження у справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (частина перша статті 153 ЦПК України).

Підстави для виклику сторін для розгляду заяви про забезпечення позову - відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд виходить із наявності спірних обставин, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову та зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Разом з тим, за поданою заявою позивач зазначає, що вказаний вище транспортний засіб є предметом спору по цій справі, натомість доказів вказаного у розпорядженні суду (під головуванням судді Звєздової Н.С.) немає, адже суддя Савеленко О.А. на час розгляду заяви перебуває на лікарняному. Такі докази не додані позивачем й до заяви про забезпечення його позову.

Враховуючи встановлений законом строк розгляду заяви про забезпечення позову та наявні в розпорядженні суду (під головуванням судді Звєздової Н.С.) докази, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про арешт майна.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача, в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 149-154, 259 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвалу надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.С. Звєздова