Справа № 473/4534/25
РІШЕННЯ

іменем України

"02" жовтня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Ротар М.М. за участю: секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

встановив:

в вересні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бінько М.А. звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі судового наказу, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 08.11.2023 року з позивача на користь відповідачки стягнуто щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 2023 року і до повноліття доньки.

Крім того на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду щомісячно з позивача на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2016 року і до його повноліття.

В зв`язку з тим, що сукупний розмір відрахувань з його доходу на утримання двох дітей становить половину його заробітку, що ставить його в скрутне матеріальне становище, крім того вказував про додаткові витрати, пов`язані з проходженням військової служби, які необхідні для збереження його життя, позивач просив зменшити визначений судом розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки його заробітку (доходу).

Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

16 вересня 2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву.

Представниця позивача адвокат Бінько М.А. у судове засідання надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, заперечує проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 11.07.2023 р.), на утримання якої з позивача щомісячно стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) на підставі судового наказу, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 08.11.2023 року.

Крім того на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області щомісячно з позивача на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2016 року і до його повноліття.

Відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Якщо така домовленість відсутня аліменти визначаються судом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Водночас, враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 зазначено, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану; погіршення або поліпшення здоров`я когось із них; в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд у цій постанові погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач уклав шлюб та має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, а також дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від іншого шлюбу, суперечитиме її інтересам, а тому такі обставини самі по собі не є підставами для зменшення розміру аліментів.

До подібних висновків Верховний Суд неодноразово приходив й в інших постановах, зокрема від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23 та від 16 вересня 2024 року у справі №591/6388/22.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81,78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що він має від першого шлюбу неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого сплачує аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку щомісячно на підставі виконавчого листа, що був виданий 15.02.2016 року Вознесенським міськрайонний судом Миколаївської області, а також тим, що він є військовослужбовцем, що змушує його нести витрати пов`язані з проходженням військової служби, а тому сукупний розмір відрахувань з його доходу на утримання його двох дітей від різних шлюбів ставить його у скрутне матеріальне становище.

Самі по собі твердження позивача про те, що він має на утриманні іншу малолітню дитину від іншого шлюбу, не заслуговують на увагу, оскільки права однієї дитини не можуть порушуватися за рахунок іншої.

Позивачем не надано жодних належних і достатніх доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, зокрема щодо погіршення його майнового стану, або таких, що свідчили б про неможливість позивача сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судовим наказом розмірі, а наявність іншої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано належних і достатніх доказів зміни його матеріального стану, чи інших обставин, що можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, то суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої неповнолітньої дочки, а тому вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 жовтня 2025 року.

Суддя М.М. Ротар