Справа № 301/1477/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бобик О.І.,

з участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Горзов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Іршавської міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Іршавської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позов вмотивовано тим, що сторони є колишнім подружжям. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з батьком, оскільки поведінка відповідачки не відповідала поведінці турботливої матері. Позивач повністю займається вихованням доньки, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання. Мати дитиною не цікавиться, аліменти на утримання дитини не сплачує, з дитиною не спілкується, участі у її вихованні не приймає взагалі.

Відтак, оскільки мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, то з посиланням на приписи ст.164 СК України, просить суд позбавити відповідачку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав щодо її дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Іршавського районного суду від 11.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Іршавського районного суду від 28.08.2025 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Відзиву на позов відповідачка ОСОБА_3 не подавала.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав позов та просив його задовольнити. Пояснив, що є учасником бойових дій, отримує пенсію по інвалідності, має неофіційний заробіток. Коли повернувся додому із служби (2022-2023р), то впіймав відповідачку на подружній зраді, після чого вона поїхала у невідомому напрямку, і з того часу додому не поверталася. Він самостійно займається вихованням Ксенії, матеріально її утримує та забезпечує всім необхідним. Мати дитини не бере участі у її вихованні, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини протягом тривалого часу. Відповідачка навіть не вітає дочку з днем народження, заблокувала її номер телефону, а тому вважає що таку матір слід позбавити батьківських прав. Це не буде суперечити інтересам дитини. Ніяких перешкод у спілкуванні відповідачки з дочкою з його боку немає. ОСОБА_3 знає про судовий розгляд, однак ухиляється від участі у ньому.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засідання підтримала позов, з підстав, вказаних в ньому.

Відповідачка ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилася. Поштова кореспонденція судом направлялася на адресу реєстрації місця проживання відповідачки, встановленої в порядку передбаченому ч.ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК України, однак поштовий конверт повернувся до суду з відміткою причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою», а отже в силу приписів п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, така поштова кореспонденція вважається врученою належним чином. Також відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом розміщення повідомлення на сайті «Судова влада України».

Представник служби у справах дітей Іршавської міської ради Горзов А.С. у судовому засідання підтримала висновок Органу опіки та піклування Іршавської міської ради та просила позов задовольнити.

Свідок ОСОБА_5 , який є другом позивача суду показав, що ОСОБА_1 сам виховує свою дочку з 2023 року. Дитина перебуває на його повному утриманні. Матір дитини він бачив тільки один раз, коли вони з позивачем відправлялися в ЗСУ у 2022 році.

Свідок ОСОБА_6 , який є другом позивача суду показав, що дитину ОСОБА_7 утримує та виховує ОСОБА_1 .. Матір дитини він бачив тільки один раз, коли вони з позивачем відправлялися в ЗСУ у 2022 році. Коли несли службу ОСОБА_1 йому розповідав, що його колишня дружина у 2023 році поїхала у невідомому напрямку. Він особисто був свідком, коли дитина хворіла, то вони з позивачем відвозили її у лікарню.

Суд, заслухавши позивача та його представника, представника третьої особи, покази свідків, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави позову, вважає, що такий підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 12.09.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 8-10).

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Іршавської міської ради від 26.03.2025 року №08-30/901 ОСОБА_3 (мати дитини) разом з малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає, що засвідчує акт обстеження житлово-побутових умов проживання, виданий заступником голови з питань діяльності виконавчих органів Іршавської міської ради 04.03.2025 року №01-41/148 та акт обстеження умов проживання гр. ОСОБА_8 , складений працівниками служби у справах дітей Іршавської міської ради 20.03.2025 року. ОСОБА_3 вихованням та утриманням малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2023 року не займалася і не займається, що підтверджується письмовими свідченнями: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 . Невиконання матір?ю своїх обов?язків підтверджує і постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 на утримання дитини, ОСОБА_4 видана Іршавським відділом державної виконавчої служби у Хуст Закарпатської області 06.06.2024 року № 75230445. ОСОБА_3 протягом останніх двох років навчання своєї доньки у Іршавському ліцеї Іршавської міської ради Закарпатської області, участі у вихованні своєї дитини не приймала та не приймає, що підтверджує згадуваний заклад характеристикою, виданою на ученицю 7 класу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За наявності зазначених обставин, з метою захисту прав і законних інтересів малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймаючи до уваги протокольне рішення комісії з питань захисту прав дитини від 25.03.2025 року: орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12-13).

Як вбачається із пояснень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканців м. Іршава, такі пояснили, що являються друзями ОСОБА_1 і можуть засвідчити, що він сам виховує свою дочку ОСОБА_7 вже майже три роки. Мати дитини виїхала у невідомому напрямку, до дитини не приходить, не підтримує її ні матеріально ні морально, та не бере жодної участі у її вихованні. Батько дитини ОСОБА_1 сам виховує доньку, дитина перебуває на його повному утриманні. Коли Бокотей проходив службу в лавах ЗСУ, донькою опікувалася бабуся ОСОБА_11 (його мати) (а.с 65, 68).

Актами Іршавської міської ради №01-41/243 від 02.05.2024, №01-41/148 від 04.03.2025 обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_3 , встановлено, що сім`я ОСОБА_12 проживає у власному будинку, наявність утриманців: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 розлучений, інвалід ІІІ групи, учасник бойових дій, ветеран війни. Проживає разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 . Неповнолітня дитина перебуває на утриманні свого батька ОСОБА_1 , умови проживання задовільні (а.с. 11, 63).

Згідно Акту обстеження умов проживання, складеного працівниками служби у справах дітей Іршавської міської ради від 20.03.2025, матеріально-побутові умови проживання за адресою АДРЕСА_3 задовільні, На момент обстеження гр. ОСОБА_1 проживає за даною адресою. З його слів, на даний час, його неповнолітня дочка ОСОБА_4 , 2012 р.н., знаходиться на відпочинку у таборі у смт. Воловець (а.с. 62).

Відповідно до характеристики, виданої директором Іршавського ліцею Іршавської міської ради Н. Онисько, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у Іршавському ліцеї з 01.09.2018 року. За час навчання зарекомендувала себе як дисциплінована учениця. Характеризується організованістю, пунктуальністю, дотриманням правил. Охайна, доброзичлива, скромна, життєрадісна, наполеглива у досягненні поставленої мети. З 20.02.2023 року батьківські збори відвідує батько ОСОБА_1 , який приділяє належну увагу вихованню дочки. Зі слів рідних (бабусі ОСОБА_11 та тітки ОСОБА_13 , мама учениці виїхала за кордон (а.с. 64).

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Також слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

За наведених обставин, суд констатує, що відповідачка ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини впродовж тривалого проміжку часу, так як не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. На думку суду поведінка відповідачки свідчить про те, що змінити таку поведінку матері у кращу сторону неможливо і про наявність вини у її діях щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. А отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, і це не суперечитиме інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що пред`явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 1211,20 грн, сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 258-259, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.164, 166 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація місця проживання АДРЕСА_4 ) батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1211, 20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26.09.2025.

Суддя Іршавського

районного суду : О. І. Бобик