Справа № 592/779/15-ц
Провадження № 2-п/592/35/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без руху

26 вересня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Фоменко І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 592/779/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Приват Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2025 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла заява ОСОБА_1 , у якій останній просить: поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.03.2015 року по справі № 592/779/15-ц (провадження № 2/592/720/15).

Суд, вивчивши заяву про перегляд заочного рішення, дійшов до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення визначені ст. 285 ЦПК України.

Так, згідно із ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, серед іншого: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

До заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник (ч. 7 ст. 285 ЦПК України).

Разом з тим, всупереч вищевказаних положень, до заяви про перегляд заочного рішення не додано жодного доказу на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує заперечення проти вимог позивача.

За загальним правилом ч. 1 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тобто, підставою для поновлення вказаного процесуального строку є поважність причин його пропуску. Процесуальний закон не дає визначення терміну «поважні причини».

Разом з тим, ОСОБА_1 посилається на те, що з 19.07.2017 року і по сьогоднішній день він є діючим військовослужбовцем, тому має поважні причини для поновлення строку.

Однак, заочне рішення ухвалено судом 24.03.2015, тобто, ще більш ніж за два роки до вступу ОСОБА_1 на військову службу.

Крім того, в матеріалах справи наявне рекомендоване поштове повідомлення (а.с.31), яке повернуто до суду 17.04.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію заочного рішення суду від 24.03.2015 року (супровідний лист від 30.03.2015) (а.с.30).

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Як вбачається з матеріалів справи, неодноразові повідомлення про виклик до суду, які під час судового провадження надсилалися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 , поверталися до канцелярії суду з відміткою дільниці кур`єрської доставки «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про бездіяльність (незацікавленість) ОСОБА_1 у розгляді справи.

Крім того, до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Частиною 1 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою заяви про перегляд заочного рішення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року становить 3028 грн.

Таким чином, сума судового збору при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення становить 605 грн 60 коп.

Всупереч вимог ч. 6 ст. 285 ЦПК України, заявником при звернені до суду із заявою про перегляд заочного рішення не сплачено судовий збір у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Частиною 8 статті 285 ЦПК України визначено, що до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, зважаючи на встановлені недоліки, суд вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишити без руху, запропонувавши усунути недоліки заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що в разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява про перегляд заочного рішення вважатиметься неподаною і повернеться заявнику.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 185, 284, 285 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 592/779/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Приват Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Запропонувати заявнику усунути недоліки заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що в разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, вона буде вважатися неподаною і повернеться заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Фоменко