Справа № 604/1096/25
Провадження № 2-н/604/37/25
У х в а л а

29 вересня 2025 року селище Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Тернопільської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Тернопільської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулось до Підволочиського районного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу, зазначивши, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно з п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг.

Відповідно до п.9 Постанови, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК) (1618-15), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Згідно з резолютивною частиною заяви представник заявника просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні системи України» в особі Тернопільської філії ТОВ «Газорозподільні системи України» суму боргу за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2699,22 грн.

Відповідно до розрахунку наданого заявником заборгованість нарахована за період із лютого 2024 року до серпня 2025 року.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що між ТОВ «Газорозподільні мережі України», в особі Тернопільської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ОСОБА_1 було укладено договір про розподіл природного газу шляхом приєднання ОСОБА_1 до цього договору.

Частинами 1, 2 ст.207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно п.1.1 долученого заявником Типового договору розподілу природного газу, цей Договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до п. 1.3 договору, цей договір є договором приєднання, що укладається з врахуванням вимог статтей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Водночас заявник посилався, як на підставу виникнення договірних зобов`язань, саме на споживання природного газу.

Разом з тим до заяви про видачу судового наказу заявником долучено відомість контрольного зняття лічильників газу, яка містить відомості про ПІБ, номер лічильника та показники. При цьому жодних даних щодо адреси фактичного знаходження об`єкта нерухомості чи даних про те що боржник є власником нерухомості чи користувачем послуг з надання природного газу матеріали долучені до заяви про видачу судового наказу не містять.

Будь-яких належних та допустимих доказів споживання природного газу у житловому приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , направлення та вручення рахунків за надані послуги з розподілу природного газу та доказів їх сплати ОСОБА_1 суду не надано.

Тобто, доказів стосовно того, що у період виникнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу (з 01 лютого 2024 року по 31 серпня 2025 року) ОСОБА_1 приєдналась до умов Договору розподілу природного газу, суду не надано.

Вказані обставини позбавляють суд можливості визначити момент приєднання споживача ОСОБА_1 до умов вищевказаного договору, момент покладення на неї обов`язку виконання умов цього договору, правомірність та безспірність нарахованої заборгованості.

До цього ж долучений до заяви про видачу судового наказу бланк типового договору розподілу природного газу не містить підпису боржника ОСОБА_1 .

Дані обставини свідчать про відсутність беззаперечних доказів того, що між сторонами виникли договірні правовідносини, та про відсутність безспірної заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Газорозподільні мережі України», в особі Тернопільської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Суд зауважує, що факт споживання ОСОБА_1 природного газу без укладення договору в письмовій (в тому числі електронній) формі не є підставою для видачі судового наказу, адже стаття 163 ЦПК України не містить виключень з обов`язку щодо подання копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення безспірної грошової заборгованості.

У випадках споживання послуг без укладання договору фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у формі, визначеній чинним законодавством. Розмір та підстави виникнення такої заборгованості повинні встановлюватись судом в позовному провадженні.

Також заявником до матеріалів заяви про видачу судового наказу не долучено належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_1 є власником (користувачем) нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , за якою нараховано заборгованість, та що саме ОСОБА_1 здійснював споживання природного газу.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу, оскільки заява про видачу судового наказу подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, що відповідно до п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.161,163, 164,165, 166, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Тернопільської філії про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, в розмірі 2699,22 гривень - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,2-1,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.Б. Сташків