465/8549/25
2/465/4283/25
У Х В А Л А

01.10.2025 м. Львів

суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., розглянувши заяву представника відповідача КНП ЛОРЛьвівська обласна клінічна психіатрична лікарня про відвід головуючій судді,

встановив:

представник відповідача КНП ЛОРЛьвівська обласна клінічна психіатрична лікарня Сокальський Д.А. подав до суду заяву про відвід головуючій судді Мигаль Г.П. у цивільній справі № 465/8549/25 за позовом ОСОБА_1 до КНП ЛОРЛьвівська обласна клінічна психіатрична лікарня про стягнення моральної шкоди.

Обґрунтовуючи заявлений відвід, представник відповідача, покликається на обставини, які, на його думку, викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючої судді. Зокрема, вказує на те, що однозначно доведено, що суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П. безпосередньо особисто, або через інших працівників апарату суду поза межами судового засідання спілкувалась з позивачкою імовірно в телефонному режимі, або через е-меіл, з чого вбачається певна повторність, аналогічність, що становить тенденцію прийняття суддею рішень, наслідком, яких є задоволення вищезазначених аналогічних клопотань. Отже подальша участь судді Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П. у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до КНП ЛОРЛьвівська обласна клінічна психіатрична лікарня про стягнення моральної шкоди, викликає підставний, мотивований, обґрунтований сумнів у неупередженості судді.

Статтею 40 ЦПК України визначено, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Дослідивши заяву, суд доходить таких висновків.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За умовами ч.3 ч.4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України).

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, зокрема у разі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України визначено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Основним завданням судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судових спорів, на основі принципів, зокрема верховенства права та рівності всіх учасників перед законом і судом.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності необхідно розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Відповідно до п. 3 ст. 7 Правил адвокатської етики, адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Також правила адвокатської етики, а саме стаття 12 передбачають, що всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві. Цього принципу потрібно дотримуватись у всіх сферах діяльності адвоката: професійній, громадській, публіцистичній та інших.

Відповідно до пунктів 1, 6 ч. 1ст. 21 Закону N 5076-VI, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

При здійсненні професійної діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватись загальноприйнятих норм ділового етикету.

Згідно зі статтею 42 Правил адвокатської етики, які регламентують дотримання адвокатом принципу законності у відносинах з судом та іншими учасниками судового провадження, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил

Твердження представника відповідача - адвоката Сокальського Д.А., які зазначені як підстави для відводу судді Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., є надуманими, не відповідають дійсності та ґрунтуються виключно на припущеннях представника відповідача. Зазначення у заяві про відвід безпідставних та надуманих тверджень є недопустимим для адвоката, який повинен дотримуватись правил адвокатської етики.

Таким чином, наведені у заяві про відвід судді обставини не можуть бути законними підставами для відведення судді.

Наявності інших підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, для відводу судді Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П. представником відповідача не зазначено.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість складу суду у результаті розгляду даної цивільної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді при розгляді цієї справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки аргументи заявника ґрунтуються виключно на припущеннях і суб`єктивній думці сторони відповідача, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, вважаю подану заяву про відвід необґрунтованою.

Беручи до уваги, що заява відвід надійшла суду 29 вересня 2025 року, провадження у справі ще не відкрито, судове засідання не призначено, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, тому, відповідно до абз.1 ч.3 ст.40 ЦПК України, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України, -

постановив:

Матеріали справи №465/8549/25 передати для вирішення питання про відвід у порядку, встановленому частиною першою статті 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мигаль Г.П.