Справа № 452/3602/25
Провадження № 2/452/1535/2025
УХВАЛА

Іменем України

30 вересня 2025 року м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Бікезіна О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Самбірська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 22 вересня 2025 року звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Самбірська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (що є джерелом права для суду) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції й у законному складі суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду.

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч. ч. 1, 2 ст .27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у пунктах 41, 42 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч. 1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, позов про визнання заповіту недійсним не повинен позглядатися за правилами виключної підсудності оскільки спір виник не з приводу нерухомого майна, а щодо дійсності заповіту. За результатом розгляду даної категорії справ, в разі задоволення позову, у позивача може виникнути право на спадкування, а не речове право на спадкове майно. Тому в даному випадку застосовується загальна підсудність.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (стаття 378 частина перша ЦПК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру - про визнання заповіту ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом від 15 січня 2024 року за реєстровим номером №1-56 недійсним; сплатив судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру. Місцем проживання відповідачки ОСОБА_2 в позовній заяві позивач зазначив с. Долобів Самбірського району Львівської області.

Разом з тим, з гідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру

№ 1823798 від 26 вересня 2025 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, оскільки зареєстроване місце проживання відповідачки територіально відноситься до Залізничного району м. Львіва, тому вказана справа не підсудна Самбірському міськрайонному суду Львівської області.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше 5 днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше 5 днів після залишення її без задоволення.

Таким чином, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним не підсудна Самбірському міськрайонному суду Львівської області, а повинна бути передана за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львів, тобто за місцем реєстрації відповідачки ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 27, 31, 258, 260, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Самбірська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання заповіту недійсним - передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Залізничного районного суду м. Львів, за адресою: 79000, Львівська область, м. Львів,

вул. Степана Бандери, 3.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя