1 УХВАЛАСправа № 335/9799/25 2-о/335/324/2025
02 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті, -
До Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України в м.Василівка, Василівського району Запорізької області.
Дослідивши зміст заяви про встановлення факту смерті, суддя доходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, у зв`язку із наступним.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Положеннями ст. 318 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», якщо до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не приєднано довідки про неможливість одержання документів та не зазначено з яких причин неможливо одержати документ, що посвідчує даний факт, не зазначена мета встановлення юридичного факту, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для усунення недоліків.
Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» для проведення державної реєстрації смерті особи слід зазначити, прізвище, ім`я, по батькові померлого, дату та місце смерті, причина смерті, дата та місце народження померлого, громадянство померлого.
В пункту 8 глави 5 розділу III Наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» зазначено що реєстрація факту смерті після перевірки наявності державної реєстрації смерті за місцем настання смерті, за місцем останнього проживання померлого, за місцем поховання чи виявлення трупа або за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Для проведення державної реєстрації смерті особи зазначається: прізвище, ім`я, по батькові померлого, дата та місце смерті, причина смерті, дата та місце народження померлого, громадянство померлого.
Запис у графі актового запису про смерть "Причина смерті" повинен відповідати підпункту I-г пункту 11 лікарського свідоцтва про смерть, якщо заповнені всі чотири підпункти, підпункту I-в, якщо заповнені три підпункти, або підпункту I-б, якщо заповнені два підпункти, та підпункту I-а, якщо заповнений один підпункт.
Паспорт померлого, а також військово-облікові та пільгові документи орган державної реєстрації актів цивільного стану, який реєструє смерть, вилучає для подальшого їх направлення до територіального підрозділу Державної міграційної служби України та районного (міського) військового комісаріату.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, в актових записах цивільного стану у графах: "Дата народження", "Дата смерті" число і рік вказуються арабськими цифрами, місяць - словом; "Місце народження" та "Місце смерті" зазначаються повна офіційна назва держави та інші дані згідно з існуючим адміністративно-територіальним устроєм.
У випадках, коли окремі графи актового запису цивільного стану не заповнюються у зв`язку з тим, що відомості, які вносяться до них, документально не підтверджені, а також якщо необхідно відзначити особливості проведення державної реєстрації акту цивільного стану, у графі "Для відміток" робиться відповідна відмітка.
Без зазначення даних відомостей, орган державної реєстрації актів цивільного стану не матиме змоги встановити усі належні дані для видачі свідоцтва про смерть українського зразка.
У прохальній частині заяви зазначено « ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України в м.Василівка, Василівського району Запорізької області, у віці 62 року».
Таким чином, у прохальній частині заяви та по тексту заяви не зазначено країну, в якій померла особа, причину смерті відповідно до лікарського свідоцтва про смерть, або іншого документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, громадянство померлої особи, місце народження особи.
Заявником не надано документу на підтвердження особи ОСОБА_3 та приналежність його до громадянства України (паспорт громадянина України).
Без зазначення даних відомостей, орган державної реєстрації актів цивільного стану не матиме змоги встановити усі належні дані для видачі свідоцтва про смерть.
Також, відповідно до ст.318 ЦПК України у заяві має бути зазначено серед іншого докази, що підтверджують факт смерті на окупованій території та одночасно з поданням заяви мають бути подані всі докази що підтверджують викладені в заяві обставини.
Враховуючи особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, передбачені ст.317 ЦПК України, а саме невідкладний порядок її розгляду, суд, ознайомившись із заявою та наданими доказами вважає, що рішення суду про встановлення факту смерті має ґрунтуватись на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи на підставі усіх поданих доказів у сукупності.
Окрім того, підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.
Такого правого висновку дійшов Верховний Суд у постанові №753/8033/22 від 29.03.2023.
Як доказ пред`явленої вимоги заявником визначено лише копію свідоцтва про смерть особи, факт смерті якої на тимчасово окупованій території він просить визнати судом. Заявником в заяві взагалі не зазначено будь-яких доказів, які підтверджують вказаний факт, зокрема доказів, якими можуть бути: речові докази (відео, фото, звукозаписи); показання свідків, заявників, допитаних як свідків; письмові докази, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть; дані отримані з відритих джерел, інші докази які підтверджують факт смерті, поховання особи квитанції, чеки про ритуальні послуги, довідки ЖЕУ та інше.
Стосовно факту, який заявниця просить встановити необхідно зазначити, що чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦСу може бути видано свідоцтво про смерть, а саме:
1. Встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).
2. Встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).
3. Встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України).
4. Визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Кожна із зазначених процедур встановлення факту смерті матиме своє обґрунтування, оскільки вони відрізняються нормативним підґрунтям, складом учасників та доказами, які подаються разом із заявою.
У заяві про встановлення факту смерті, поданій ОСОБА_1 не конкретизовано, на підставі якої саме правової норми вона просить встановити такий факт.
В обґрунтуванні заяви заявник посилається на ст. 317 ЦПК України, яка визначає особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. Для встановлення цього факту за ст. 317 ЦПК України суду треба мати сукупність доказів, які достовірно підтверджують факт смерті особи в певний час за певних обставин. Зазвичай необхідними для цього документами є, насамперед, оригінал свідоцтва про смерть, виданий окупаційною владою, а також медична довідка про смерть тощо.
Враховуючи норми статей 2, 4, 13 ЦПК України, заявник має право на звернення до суду із заявою про оголошення особи померлою як за загальною підставою так і в порядку статті 317 ЦПК України. Критерієм розмежування є наявність (стаття 317 ЦПК України) чи відсутність (статті 305-309 ЦПК України) достовірної, належної доказової бази, що підтверджує смерть особи.
З огляду на викладене, заявниці необхідно конкретизувати правову підставу звернення до суду, оскільки саме від неї залежить процедура розгляду справи.
Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Розділ IV ЦПК України не містить норму, яка б передбачала залишення заяви про встановлення факту без руху.
Враховуючи положення ч.3 ст. 294 ЦПК України, суд звертається до загальних правил та керується ч.ч.1,2 ст.185 ЦПК України, відповідно до якої, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху..
На підстави викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 294 ЦПК України, суддя
Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті-залишити без руху.
Надати заявнику строк - десять днів з моменту отримання копії ухвали суду для надання суду оновленої заяви в редакції, яка б відповідала вимогам ст. ст. 175,294,318 ЦПК України .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Апаллонова