Справа № 727/8470/25
Провадження № 2-о/727/305/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого - судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Зінич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перший відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Чернівецьке відділення Управління державної міграційної служби у Чернівецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною вище заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Посилалася на те, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Анапа Краснодарського краю Російської Федерації. Факт її народження був зареєстрований у відділі ЗАГС міста-курорту Анапа Краснодарського краю РФ.

Після її народження батьки переїхали на постійне місце проживання в Україну, а саме: у АДРЕСА_1 .

У подальшому, у 2014 році з підстав активних бойових дій на території Луганської та Донецької областей ОСОБА_2 разом із донькою вимушено покинули місце свого проживання та переїхали до м.Чернівці. Під час переїзду її свідоцтво про народження було втрачено.

Вказувала, що по досягненню повноліття вона звернулась із заявою до Управління державної міграційної служби у Чернівецькій області, з метою ідентифікування себе як громадянки України та отримання паспорту громадянки України із подальшим присвоєнням ідентифікаційного коду.

Однак, рішенням Чернівецького відділу УДМС у Чернівецькій області їй було відмовлено у видачі паспорта в зв`язку з неможливістю встановити особу громадянки ОСОБА_1 , оскільки останньою не було подано свідоцтво про народження або інший документ, що підтверджує факт її народження, виданий компетентними органами іноземної держави.

Заявник просить встановити факт державної реєстрації народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Анапа Краснодарського краю російської федерації, про що 16.04.2003 року складений актовий запис про народження №652, батьками якої є: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Також просить зобов`язати Перший відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції при поновлені актового запису про народження заявника, зазначити наступні відомості: ПІБ: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м.Анапа Краснодаоського краю російської федерації, відомості про батьків: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 .

Представник заявника у судове засідання не з`явилася. Звернулася до суду із заявою, в якій просила розгляд справи провести у відсутності заявника та її відсутності. Свої доводи, наведені в заяві, підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх.

Представник заінтересованої особи Першого відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутності.

Представник заінтересованої особи Чернівецького відділення Управління державної міграційної служби у Чернівецькій області у судове засідання не з`явився. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов до наступного висновку.

Так, згідно ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників.

Згідно п.75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) засіб захисту має бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Суд, у кожному окремому випадку повинен визначити чи вірно обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права чи інтересу, зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин, наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення та захисту в обраний спосіб.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CAST OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.49 ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, смерть фізичної особи (ч. 2 ст.49 ЦК України).

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 №2398-VI.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Ч.1 ст.22 Закону №2398-VI визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до ч.5 ст.9 Закону №2398-VI правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 затверджені Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі по тексту - Правила №96/5).

Пунктом 1.15 Правил передбачено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні або анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з пунктом 2.12 розділу II Правил №96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

За змістом підпункту 2.16.7 пункту 2.16 розділу II Правил №96/5 на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до пункту 2.6 розділу II Правил №96/5 разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

За змістом ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч. 2,3 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проте, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Крім вимоги про встановлення вищевказаного юридичного факту, ОСОБА_1 просить зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану при поновленні актового запису про народження заявника зазначити наступні відомості: ПІБ: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце народження: м.Анапа Краснодарського краю Російської федерації; відомості про батьків: батько - ОСОБА_3 ; мати - ОСОБА_2 .

Однак згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. З цієї норми права вбачається, що у порядку окремого провадження не може бути вирішено вимоги про зобов`язання вчинити дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовної вимоги про зобов`язання Першого відділу ДРАЦС Західного МУЮ вчинити дії підлягає закриттю.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 255, 260, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перший відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Чернівецьке відділення Управління державної міграційної служби у Чернівецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення в частині позовної вимоги про зобов`язання Першого відділу ДРАЦС Західного МУЮ вчинити дії - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право на звернення до суду з позовом у порядку адміністративного судочинства.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.