Провадження № 2-о/761/329/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Луценка І.С.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа:приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шиян Анжеліка Олександрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2025 року до суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, згідно вимог якої представник заявника просив суд: визнати факт проживання однією сім`єю гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) із спадкодавцем гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше ніж п?ять років до часу відкриття спадщини, а саме з лютого 2018 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи заяви.

В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 від злоякісного новоутворення прямої кішки помер гр. ОСОБА_3 . Померлий ОСОБА_3 не мав дітей та будь-яких інших родичів. Після смерті дружини, ОСОБА_4 , заявник була його найближчою людиною. Зазначає, що заявник та померлий фактично проживали з лютого 2018 року однією сім?єю за адресою: АДРЕСА_2 . Їх відносини були сповнені почуттями поваги, любові, вони піклувались один про одного, були пов?язані спільним побутом, правами та обов?язками, вели разом господарство.

Всі турботи та витрати з лікування та поховання померлого ОСОБА_3 понесла Заявник, в чому їй допомагала її донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

26 березня 2025 року Заявник звернулась до Заінтересованої особи із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 гр. ОСОБА_3 . Однак, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено, право звернутися до суду для встановлення факту проживання разом із спадкодавацем не менше 5 років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з чим заявник звернулася до суду із даною заявою.

Провадження у суді та позиція сторін щодо заяви.

Ухвалою суду від 15.05.2025 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.06.2025 року задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та допит свідків.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомила суду, що познайомилась з ОСОБА_3 в кінці 2012 року. У них були дружні відносини, а потім 2013 році у нього померла дружина, вони підтримували зв`язок по телефону. Потім відносини перейшли у більше, ніж дружні. Родичі в нього були за кордоном, всю підтримку надавали йому заявниця та її дочка. Всі побутовсі справи велись заявницею, але сплачував все ОСОБА_3 . Завжди зідзвонювались. Коли почалась пандемія ковіду допомагали йому через волонтерів. Коли все закінчилось заявниця помітила, що в нього є проблеми зі здоров`ям. В останній рік вони з дочкою водили його до різних лікарів. В вересні 2024 року лікарі не встигли допомогти йому і він помер. З дочкою поховали його як він просив - разом з дружиною. ОСОБА_3 займав гроші на своє лікування, незадовго до його смерті, в загальному це було 40 тисяч гривень. Після смерті ОСОБА_3 вони гроші повернули. Квартири, які заявниця обслуговувала, залишились не переписані та не завірені, як обіцяв ОСОБА_3 .

Допитана свідок ОСОБА_5 повідомила суду наступні обставини: вона була знайома з ОСОБА_3 з 2015 року. Свідок його зустріла на лекціях. Свідок намагалась йому допомагати, хотіла відвести його до лікарів, але він відмовлявся. Завжди йому допомагала, посилала пакунки, він слухав її поради. З 2020-2022 рр. ОСОБА_3 розпочав більше телефонувати, він тоді дуже захворів. Вона разом з мамою носили продукти, він їх приймав. Дуже активно просив допомоги. Разом із заявницею йому намагались допомогти, записували його до лікарів, але до них він не ходив. З 2022 по 2024 рр. продовжували допомагати більше. У вересні 2024 році його хвороба стала смертельною та він помер. Останні дні ми завжди були з ним.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник заявника у судовому засіданні просила заяву задовольнити та встановити факт проживання заявниці та ОСОБА_3 не менше ніж п?ять років до часу відкриття спадщини, а саме з лютого 2018 року.

Суд, вислухавши представника заявника, допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, які вбачаються з матеріалів справи та встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 76 років помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 27.09.2025.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 08 січня 2010 року ОСОБА_3 складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Клонцак Світланою Павлівною, відповідно до якого квартиру АДРЕСА_3 заповідає своїй дружині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 .

26.03.2025 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шиян Анжеліки Олександрівни із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_2 .

Інших заяв за місцем відкриття спадщини не надходило, що вбачається із копії спадкової справи.

Разом з тим, відповідно до листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шиян Анжеліки Олександрівни від 26.03.2025 року №3, видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 неможливо, у зв`язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують право на спадкування.

Як вказувала заявниця, з лютого 2018 року вони фактично проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , а тому, вона вважає себе спадкоємцем четвертої черги згідно приписів ст. 1264 ЦК України.

На підтвердження даних обставнин заявниця надала до суду копію договору-замовлення №42.34274 на організацію та проведення поховання від 28.10.2024 року, копію договору №48/24 про надання ритуальних послуг та товарів ритуального призначення, акт приймання-передачі наданих послуг до договору №48/24 про надання ритуальних послуг та товарів ритуального призначення від 29.09.2024 року, копію довідки про поховання померлого громадянина на кладовищі м.Києва від 28.10.2024р.

Також, ОСОБА_2 надано медичні документи ОСОБА_3 , квитанції про сплату комунальних послуг та квитанції про купівлю лікарських препаратів.

У матеріалах справи наявний акт опитування особи за її згодою, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомив наступні обставини: ОСОБА_2 знає, тому що передавав їй особисто гроші у розмірі 20000 грн. у вересні 2024 року, які попросив у борг ОСОБА_3 на проведення подальшої операції. Після його похорону ОСОБА_2 десь через декілька днів повернула цей борг. Вона особисто займалася організацією похорону ОСОБА_3 , вона скеровувала весь процес. Присутні на похороні колеги збирали за бажанням матеріальну допомогу на похорон, яку потім начальник передав ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 неодноразово у розмовах говорив, що ОСОБА_8 , це єдина близька людина для нього, якій він довіряє на 100%, єдина, хто піклується про нього, готує, прибирає, веде господарство, переймається його станом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі № 5-рп/99 членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно мешкають і ведуть спільне господарство. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Отже, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме:

1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Про проживання однією сім`єю можуть свідчити, у сукупності, наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17, від 31 березня 2022 року у справі № 461/4532/20, від 12 січня 2023 року у справі № 754/6012/21, від 20 лютого 2023 року у справі № 520/11160/18, від 08 серпня 2023 року у справі № 752/13615/20-ц.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги також можуть братися показання свідків про спільне проживання та ведення спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фото/відео матеріали, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19.

Звертаючись до суду з позовом, заявник зазначала, що фактично проживала з лютого 2018 року однією сім`єю із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, заявник на підтвердження своєї позиції не надала беззаперечних доказів на підтвердження того, що вони разом із ОСОБА_3 були пов`язані зі спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджетом, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків з лютого 2018 року.

Акт опитування особи, довідка про поховання померлого громадянина, медичні документи, чеки на придбання ліків, з яких неможливо встановити платника, квитанції про оплату комунальних послуг, не доводять факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю.

Окрім того, сама заявниця, яка була допитана в якості свідка повідомила, що підтримували зв`язок по телефону, під час пандемії короновірусу допомагала через волонтерів, займала йому грошові кошти, ремонт квартири оплачував особисто ОСОБА_3 .

Показання свідка ОСОБА_5 носять загальний характер і не містять посилання на конкретні факти та обставини, які б давали суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування у цій справі.

Сам по собі факт тривалого знайомства позивачки зі спадкодавцем, надання допомоги померлому за його життя, не свідчить про наявність між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних членам сім`ї, та не є достатньою підставою для встановлення факту проживання позивачки із спадкодавцем протягом п`яти років до відкриття спадщини.

Інших доказів на підтвердження факту спільного проживання заявника однією сім`єю із спадкодавцем матеріали справи не містять.

Оскільки про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, які в матеріалах даної справи відсутні, заява ОСОБА_2 є необгрунтованою.

Беручи до уваги вимоги чинного законодавства України, зважаючи на обставини встановлені під час розгляду справи, оскільки вимоги заявника не ґрунтуються на приписах закону, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шиян Анжеліка Олександрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2 : АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шиян Анжеліка Олександрівна: 04073, м.Києв, вул.Степана Бандери, буд.16, нежил.прим. №2 в гр. пр.№3-1.

Повний текст рішення складено 29.09.2025 року.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА