Провадження № 2-з/638/166/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Веремчук Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пашкової Юлії Юріївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Десятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімакова О.Г. про розірвання спадкового договору,-

ВСТАНОВИВ:

23.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пашкової Юлії Юріївни надійшла заява про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімакова О.Г. про розірвання спадкового договору, згідно прохальної частини якої просить суд: вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, загальною площею 57,9 кв.м, житловою площею 31,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заява обґрунтована тим, що предметом спадкового договору від 30.05.2016 року, посвідченого Державним нотаріусом Десятої Харківської нотаріальної контори Сімаковою О.Г., є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки предметом спору у даній справі є спадковий договір, який має прямий зв`язок безпосередньо з вищевказаним нерухомим майном, то існують обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення або навіть повного унеможливлення виконання майбутнього рішення суду. У такому випадку ефективний судовий захист та реальне поновлення порушених прав і законних інтересів позивача опинилися б під загрозою. Саме тому вжиття заходів забезпечення позову є необхідним і виправданим кроком, спрямованим та збереження спірного майна у незмінному стані до моменту ухвалення остаточного рішення судом. Це дозволить не лише гарантувати реальне та своєчасне виконання рішення, але й забезпечити баланс інтересів сторін, запобігти можливим недобросовісним діям та унеможливити втрату чи відчуження майна, яке має ключове значення для правильного вирішення спору. З урахуванням підстав та змісту позову, критерію співмірності, балансу інтересів сторін, позивач вважає, що наявні всі підстави для вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, адже невжиття таких заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її находження без повідомлення учасників справи.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову .

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Десятої Харківської нотаріальної контори Сімакова О.Г. про розірвання спадкового договору, згідно прохальної частини якої просить суд: розірвати та визнати таким, що не підлягає виконанню спадковий договір, укладений 30.05.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Десятої Харківської нотаріальної контори Сімаковою О.Г., реєстрований номер 3-513; скасувати в спадковому реєстрі реєстрацію спадкового договору; скасувати державну реєстрацію заборони на відчуження квартири АДРЕСА_2 після посвідчення вказаного спадкового договору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Як вбачається зі спадкового договору від 30.05.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори Сімакової О.Г., на час укладання договору, квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.08.2002 року Гамаль І.М., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстром №1249, зареєстрованого 20.08.2002 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за номером №В-6000.

Також умовами цього договору встановлено, що ОСОБА_5 зобов`язується виконувати розпорядження ОСОБА_3 , що встановлені цим договором, і в разі її смерті набуває право власності на майно відчужувача, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

З дослідженої заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що вимоги позивача мають майновий характер, між сторонами виник спір щодо розірвання спадкового договору.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених частиною 3 статті 154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пашкової Юлії Юріївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Десятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімакова О.Г. про розірвання спадкового договору задовольнити.

До вирішення спору по суті та набранням рішення у справі законної сили заборонити ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, уповноваженим від її імені, здійснювати дії, спрямовані на відчуження (зміну власника) нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

У відповідності до п. п. 3, 4, 7 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», судом зазначаються відомості про стягувача та боржника:

Стягувач: - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Боржник: - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали надіслати особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя: