Провадження № 2/638/7868/25
УХВАЛА

30 вересня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся з позовом до Дочірнього підприємства «ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ» (далі Відповідач) про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 129063,21 грн та моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн, судові витрати просить покласти на Відповідача. В якості правових підстав позову зазначає норми статей 221, 232, 233, 237-1 Кодексу законів про працю України.

Суд, вирішуючи питання про відкриття провадження, встановив, що позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статтею 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а також з врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08.02.2022 р. в справі № 755/12623/19 й у справах про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки він входить до структури заробітної плати.

Як вбачається з правової позиції, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Оскільки Позивач звернувся із вимогою про стягнення моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн, суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену у постанові по справі № 761/11472/15-ц від 28 листопада 2018 року та в ухвалі від 08 листопада 2019 року у справі № 400/100/19 згідно з якими вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3028,00 гривень.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при зверненні до суду Позивач повинен сплатити судовий збір за майнову вимогу про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1290,63 грн, що є 1 відсотком ціни позову. Також, Позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про відшкодування моральної шкоди, яка має майновий характер.

Докази сплати Позивачем вказаної суми судового збору у матеріалах сплати відсутні, що є не відповідністю вимог частини четвертої статті 177 ЦПК України та підставою для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши Позивачу строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом долучення доказів сплати судового збору у розмірі 2501,83 грн.

Керуючись статтями 177, 185, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати Позивачу 10-денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити Позивачу, що у випадку неусунення зазначених вище недоліків заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Малахова