Справа № 373/174/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7412/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Лебідь В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2024 року, ухвалене у м. Переяслав, у складі судді Лебедя В.В., повний текст якого складено 23 вересня 2024 рокуу справі № 373/174/17 за позовом Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Дарін», Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, Циблівська сільська об`єднана територіальна громада Бориспільського району Київської області, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, про визнання недійсними державних актів на земельні ділянки та витребування земельних ділянок, -

УСТАНОВИВ:

У січні 2017 рокузаступник керівника Бориспільської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Дарін», Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, Циблівська сільська об`єднана територіальна громада Бориспільського району Київської області, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, про визнання недійсними державних актів на земельні ділянки та витребування земельних ділянок.

В обґрунтування позову зазначав, що рішенням сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 29 квітня 2004 року № 184 передано у приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельні ділянки площею по 0,25 га кожному, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, які розташовані в межах Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. У 2008 році земельні ділянки, які виділені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були ними відчужені на підставі договорів купівлі-продажу на користь ОСОБА_1 . Посилаючись на те, що вказані земельні ділянки відведено за рахунок земель водного фонду (100-метрової прибережної смуги річки Дніпро Канівського водосховища), відповідно до вимог земельного законодавства землі водного фонду не можуть передаватися у приватну власність, заступник керівника Бориспільської місцевої прокуратури з урахування заяви про збільшення позовних вимог просив:

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 103301, виданий ОСОБА_3 , площею 0,2500 га за кадастровим номером :02:015:0003, яка розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель;;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 103299, виданий ОСОБА_2 , площею 0,2500 га за кадастровим номером :02:015:0001, яка розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель;

- витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:015:0003 та земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:015:0001, які розташовані в адміністративних межах Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року в задоволенні позову заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, суд першої інстанції виходив із того, що спірні земельні ділянки відносяться до водного фонду та вибули з володіння держави з порушенням вимог закону, тому наявні підстави для їх витребування з чужого незаконного володіння. Проте прокурор звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, тому наявні правові підстави для відмови в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області залишено без задоволення. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06 травня 2020 року задоволено касаційну скаргу заступника прокурора Київської області. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому Верховний Суд зазначив, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу. Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (абзац п`ятий пункту 143 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18). При цьому відмова у задоволенні віндикаційного позову через обрання неналежного способу захисту не позбавляє позивача права заявити позов негаторний про повернення земельної ділянки водного фонду.

01 грудня 2020 року керівник Бориспільської місцевої прокуратури подав заяву про зміну предмету позову. Згідно вказаної заяви позивач просив усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:015:0003 та на земельну ділянку площею 0.25 га з кадастровим номером :02:015:0001, які розташовані а адміністративних межах Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, шляхом її повернення на користь Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2024 року в задоволенні позову Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, заступник керівника Київської обласної прокуратуриподав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов прокурора в повному обсязі. Посилалася на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним встановленням обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення помилково не врахував, що Бориспільською окружною прокуратурою у межах визначеному законом процесуальному порядку змінено предмет позову шляхом зміни вимог, що полягає в обранні іншого способу захисту, а саме негаторного позову, на відміну від первісно обраного віндикаційного позову, шляхом подання до закінчення підготовчого засідання заяви про зміну предмета позову, а відтак, відмова в позові з підстав обрання прокурором неналежного способу захисту інтересів держави є необґрунтованою.

В судовому засіданні прокурор Київської обласної прокуратуриБілоконь І.А. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представники ПП «Дарін», Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, Циблівської сільської об`єднаної територіальної громади Бориспільського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Адвокат Гордієнко Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що через затримку в часі початку і, відповідно, часі закінчення судового засідання в Богуславському районному суді Київської області, призначеному о 10:00 год. 16 вересня 2025 року, та віддаленість даного суду від Київського апеляційного суду не може вчасно прибути в судове засідання по даній справі. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд даної справи було розпочато із затримкою у часі, при цьому адвокат Гордієнко Т.В. не була позбавлена можливості приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. В той же час, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості особисто приймати участь в судовому засіданні. Відтак, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0003, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована в урочищі В`юнище на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (т. 1, а.с. 20-21).

26 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0001, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована в урочищі В`юнище на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (т. 1, а.с. 22-23).

Відповідно до повідомлення Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області від 12 вересня 2016 року за № 10-1014-99.3-3396/2-16 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі зареєстровано 06 лютого 2009 року за № 37 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 929013, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер :02:015:0003, що розташована за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Циблі, на ім`я ОСОБА_1

06 лютого 2009 року за № 38 на ім`я ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 929012, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер :02:015:0001, що розташована за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Циблі (т. 1, а.с. 24).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 06 лютого 2009 року серії ЯЖ № 929013 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, урочище В`юнище (т. 1, а.с. 25).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 06 лютого 2009 року серії ЯЖ № 929012 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, урочище В`юнище (т. 1, а.с. 26).

Згідно з витягом з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 26 лютого 2009 року зареєстровано за № 37 та за № 38 вказані вище державні акти (т. 1, а.с. 27-30).

Указані вище державні акти на право власності на земельні ділянки від 06 лютого 2009 року серії ЯЖ № 929012, 929013, видані ОСОБА_1 видавались Циблівською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області на підставі розробленої третьою особою ПП «Дарін» технічної документації із землеустрою щодо складання документів на означені земельні ділянки (коди документації 2004 МФ 19 КИПХ 00069, 2008 МФ 19 КИПХ 001456).

4Відповідно до повідомлення управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області від 07 листопада 2016 року за № 10-1014-99.3-4422/2-16 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:015:0001 та :02:015:0003 знаходяться в урочищі В`юнище Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, за межами населеного пункту с. Циблі (т. 1, а.с. 39).

Відповідно до повідомлення Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 23 листопада 2016 року за № 492 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:015:0001 та :02:015:0003 знаходяться за межами населеного пункту с. Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області (т. 1, а.с. 40).

Відповідно до повідомлення КДП «Київгеоінформатика» від 08 серпня 2016 року № 01-01/962 та наданих викопіювань з топографічних матеріалів із схемою накладення земельної ділянки вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:015:0001 та :02:015:0003 станом на 2008 рік та на 2015 рік повністю накладаються на землі водного фонду (т. 1, а.с. 35-37).

29 січня 2010 року сільському голові с. Циблі від Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури було направлено протест № 283 з вимогою скасувати рішення сільської ради від 29 квітня 2004 року № 184 (т. 1, а.с. 104).

02 березня 2010 року рішенням № 529/6 Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області сорок шостої сесії п`ятого скликання про розгляд протесту Переяслав-Хмельницького міськрайонного прокурора від 29 січня 2010 року № 283, скасовано рішення Циблівської сільської ради від 29 квітня 2004 року № 184 «Про надання земельних ділянок» під забудову в межах Циблівської сільської ради урочище «В`юнище» в частині виділення земельних ділянок громадянам: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 105, т. 1).

Відповідно до висновку судового експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 01.12.2023 № 21-22/23 накладення земельних ділянок з кадастровими номерами :02:015:0001, :02:015:0003, площею 0,2500 га кожна, за адресою: Циблівська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області урочище В`юнище, на землі водного фонду, станом на 29.04.2004, 26.09.2008, мало місце та становить таке, а саме:

- земельна ділянка з кадастровим номером :02:015:0001 накладається на землі водного фонду на площі не менше 0,2488 га (станом на 29.04.2004) та на площі 0,25000 га (станом на 26.09.2008);

- земельна ділянка з кадастровим номером :02:015:0003 накладається на землі водного фонду на площі не менше 0,2345 га (станом на 29.04.2004) та на площі не менше 0,2460 га (станом на 26.09.2008) (т. 5, а.с. 159-178).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в позові Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:015:0001, :02:015:0003, площею 0,2500 га кожна, розташовані у 100-метровій прибережній захисній смузі Канівського водосховища річки Дніпро, а тому належать до земель водного фонду та всупереч чинному законодавству не могли бути передані органом місцевого самоврядування будь-яким фізичним особам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання недійсними державних актів на земельні ділянки та витребування земельних ділянок, не є ефективним.

Проте, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Частиною 4 вказаної статті у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи, після перегляду справи Верховним Судом та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції згідно постанови від 06 травня 2020 року суд першої інстанції ухвалою від 03 червня 2020 року призначив підготовче судове засідання.

01 грудня 2020 року керівник Бориспільської місцевої прокуратури з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду у даній справі, подав заяву про зміну предмету позову. Згідно вказаної заяви прокурор просив усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження на земельну ділянку площею 0,25га з кадастровим номером :02:015:0003 та на земельну ділянку площею 0.25га з кадастровим номером :02:015:0001, які розташовані в адміністративних межах Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, шляхом її повернення на користь Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував вказану заяву та розглядав попередні вимоги про визнання недійсним державних актів та витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:015:0003 та земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:015:0001, які розташовані в адміністративних межах Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону земель» об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Статями 19, 20 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема, на землі водного фонду. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Згідно з пунктом «а» статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Згідно з частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 ВК України, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації об`єктів водного фонду, виконують певні захисні функції.

Крім того, за положеннями статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60-62 ЗК України та статтями 1, 88-90 ВК України.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених ВК України. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води, що включає: території, розташовані між лінією максимального відпливу та лінією максимального напливу хвиль, зареєстрованих під час найсильніших штормів, а також територію берега, яка періодично затоплюється хвилями; прибережні території - складені піском, гравієм, камінням, ракушняком, осадовими породами, що сформувалися в результаті діяльності моря, інших природних чи антропогенних факторів; скелі, інші гірські утворення.

Відповідно до статті 61 ЗК України, статті 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434 в редакції, чинний на час виникнення спірних правовідносин (наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 12 червня 2017 року № 217), у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку № 486, з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50, 54 Закону України «Про землеустрій».

Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється спеціальний порядок надання й використання.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку № 486. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постановах від 30 травня 2018 року у справі №469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18), від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19).

Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням володіння, порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку потрібно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу, допоки триватиме порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.

Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

Такі висновки щодо належного способу захисту порушеного права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17-ц (провадження № 14-317цс19).

Як було встановлено з письмових доказів, земельні ділянки з кадастровими номерами :02:015:0001, :02:015:0003, площею 0,2500 га кожна, розташовані у 100-метровій прибережній захисній смузі Канівського водосховища річки Дніпро, а тому належать до земель водного фонду та всупереч чинному законодавству не могли бути передані органом місцевого самоврядування будь-яким фізичним особам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Дарін», Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, Циблівська сільська об`єднана територіальна громада Бориспільського району Київської області, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, про усунення перешкод у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження на земельну ділянку площею 0,25га з кадастровим номером :02:015:0003 та на земельну ділянку площею 0.25га з кадастровим номером :02:015:0001, які розташовані в адміністративних межах Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, шляхом її повернення на користь Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 , є законними та обґрунтованими.

Відповідно, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Задовольнити позов Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Дарін», Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, Циблівська сільська об`єднана територіальна громада Бориспільського району Київської області, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області.

Усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження на земельну ділянку площею 0,25га з кадастровим номером :02:015:0003 та на земельну ділянку площею 0.25га з кадастровим номером :02:015:0001, які розташовані в адміністративних межах Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, шляхом її повернення на користь Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Бориспільської місцевої прокуратури Київської області 1 378,00 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури 2 400,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді