Справа №463/5227/25
Провадження №2/463/1689/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 жовтня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Бобрової Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Назара Р.М.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщення, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 . Відповідач є колишньою дружиною ОСОБА_3 , і була зареєстрована у квартирі після реєстрації шлюбу. З січня 2024 році, відповідачка у зазначеній квартирі не проживає і її точне місце перебування невідоме. Відповідачка не проявляє жодного інтересу до цієї квартири, не бере участь в утриманні квартири в належному стані, не сплачує орендну плату, комунальні платежі та не несе будь-яких інших витрат на утримання цієї квартири. Відповідно, реєстрація відповідачки у вказаному житлі створює власникам перешкоди у користуванні таким, зокрема вони змушена оплачувати комунальні послуги з урахуванням зареєстрованого відповідача, в повній мірі не може скористатись субсидією по оплаті комунальних послуг. У зв`язку із наведеним змушені звернутись до суду із позовом.

Відповідач не скористалась правом на подання відзиву.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 червня 2025 року головуючим суддею у справі визначено суддю Боброву Ю.Ю. (а.с.11)

Із відповіді ГУ ДМС у Львівській області отримано інформацію про зареєстроване місця проживання відповідача (а.с.16). В Єдиному державному демографічному реєстрі дані про відповідача відсутні (а.с.12).

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2025 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням було залишено без руху у зв`язку із невідповідністю позовної заяви вимогам Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 7 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі (а.с. 31).

Позивач та її представник в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного розгляду справи заперечень не виклали (а.с.37, 42).

Відповідач у судові засідання з розгляду справи повторно не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення не подала. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення.

Треті особи в судові засіданні неодноразово не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили, заяв про відкладення не подали. А тому, у відповідності до положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності третіх осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 являються власниками квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 24 січня 2003 року.

Згідно Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №913 від 30.01.2019 року, виданої відділом житлового господарства «Господар» Личаківської районної адміністрації у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 5 (п`ять) осіб: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_2 (невістка), ОСОБА_4 (син).

Згідно Відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №161217 від 31.05.2024 року за адресою АДРЕСА_3 зареєстровано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_2 являлася дружиною одного із співвласників вищезазначеної квартири ОСОБА_3 . Після реєстрації шлюбу власне і була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 .

12 жовтня 2024 року Рішенням Личаківського районного суду міста Львова у справі №463/7524/24 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 03.11.2017 року у Будинку цивільних обрядів Гомельського міськвиконкому, актовий запис №978.

Як вбачається із позовної заяви, з січня 2024 року відповідачка у зазначеній квартирі не проживає і її точне місце перебування позивачам невідоме, вона не проявляє жодного інтересу до цієї квартири, не бере участь в утриманні квартири в належному стані, не сплачує орендну плату, комунальні платежі та не несе будь-яких інших витрат на утримання цієї квартири.

З акту від 28.06.2024 року про фактичне непроживання особи на території ЛКП «Господар» за адресою: АДРЕСА_3 , комісією у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з метою встановлення факту непроживання ОСОБА_2 , складено акт про те, що станом на 28.06.2024 року ОСОБА_2 , фактично за визначеною адресою не проживає.

З акту від 15.05.2025 року про фактичне непроживання особи на території ЛКП «Господар» за адресою: АДРЕСА_3 , комісією у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з метою встановлення факту непроживання ОСОБА_2 , складено акт про те, що станом на 15.05.2025 року ОСОБА_2 , фактично за визначеною адресою не проживає.

Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 ЖК Української РСР якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

В постанові у справі №490/12384/16-ц від 24 жовтня 2018 року Верховний Суд зазначає, що вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб.

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року).

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Таким чином суд приходить до переконання, що наданими позивачем доказами підтверджується факт непроживання ОСОБА_2 у вказаній квартирі понад шість місяців.

Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для задоволення позову.

Всупереч вищенаведеному, відповідачем не подано жодного доказу на спростування позовних вимог, як і не надано суду доказів поважності причин непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження, відповідачем жодним чином не заперечні та не спростовані.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає понад шість місяців, інших домовленостей між власниками житла і відповідачем на користування цим житлом у разі їх відсутності понад шість місяців не існує, а відтак наявні підстави для визнання останньої такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Щодо судових витрат

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 1 211,2 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) такою, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,2 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга позивачем протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

третя особа: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

третя особа: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Дата складення, підписання та проголошення судового рішення: 2 жовтня 2025 року.

Суддя Юлія БОБРОВА