Номер провадження 2/754/7917/25
25 вересня 2025 року м. Київ
Стислий виклад позиції позивача
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що Відповідачка, як власниця квартири у багатоквартирному будинку, повинна оплачувати утримання майна пропорційно до своєї частки. Через несплату внесків виникла заборгованість, сума якої визначена згідно з тарифами та площею об`єкта власності. Крім основної суми боргу, Позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати.
Стислий виклад позиції відповідача
Відповідачка відзив на позов не подала, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила.
Відповідачка повідомлена належним чином про розгляд справи у суді. Суд надсилав ухвалу на адресу, що є зареєстрованим місцем проживання відповідачки. Поштовий конверт повернуто з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". День проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстровано у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, є належним повідомленням врученням ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки-повідомлення (пункт 4 частини восьмої статті 128, пункт 5 частини шостої статті 272 ЦПК України).
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), про що, згідно зі статтею 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи без оформлення окремого документа.
УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ЇХ ОЦІНКА
ЖБК "Будівельник-6" відповідно до вимог статуту здійснює обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачці на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстровано місце проживання Відповідачки.
Згідно зі статтею 319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідно до статті 322 того ж Кодексу, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (частина друга статті 382 ЦК України).
Кооперативи реалізують товари та надають послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно; кооперативи мають право реалізувати товари та надавати послуги за цінами і тарифами, що встановлюються на договірних засадах, окремо для членів кооперативу та інших осіб (стаття 24 Закону України "Про кооперацію").
Основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків (стаття 12 Закону України "Про кооперацію").
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд перевірив розрахунок заборгованості Позивача, визнав його обґрунтованим і таким, що підтверджується відповідними первинними документами. Натомість Відповідачка не реалізувала своє право на подання заперечень та доказів на їх підтвердження, не надала жодних доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої заборгованості, а також доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість наданого Позивачем розрахунку.
Керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню повністю.
Розподіл судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову також покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша, пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України).
Суд задовольнив позов повністю, тому Позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн.
У позовній заяві Позивач просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн як інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правову допомогу з підготовки до розгляду та безпосереднього розгляду справи в суді.
Згідно із частиною третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу врегульовано у статті 137 ЦПК України.
Зокрема, у частині першій цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
До позовної заяви було додано копію договору про надання правової допомоги від 17.07.2025, укладеного між Позивачем та ФОП ОСОБА_2, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжна інструкція.
Доказів того, що ФОП ОСОБА_2 є адвокатом, не надано.
Позивачем не надано доказів надання правничої допомоги адвокатом, як того вимагають положення статті 137 ЦПК України.
Витрати, пов`язані з послугами фахівця-юриста, який не має статусу адвоката, на складання позову та розрахунки, не можуть бути віднесені до витрат на професійну правничу допомогу у розумінні статті 137 ЦПК України.
Позивач стверджує, що ці витрати 3000,00 грн є іншими витратами, пов`язаними з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (пункт 4 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Представництво інтересів у суді за своєю правовою природою є послугами, що полягають у наданні правової допомоги, і такі витрати не відносяться до витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати щодо сплати послуг особи, яка не є адвокатом, не можуть вважатися витратами, пов`язаними з розглядом справи, що передбачені пунктом 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, та не підлягають стягненню (такий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 461/1500/20, який ураховується Судом).
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
Позов Житлово-будівельного кооперативу "Будівельник-6" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Відмовити у відшкодуванні витрат у сумі 3000,00 грн, сплачених на користь ФОП ОСОБА_2 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки (стаття 285 ЦПК України), яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідачка має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення їй повного заочного рішення суду.
Відповідачка має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Інна КОВАЛЕНКО