Провадження №2/523/5302/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

19 червня 2025 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 47211,84 грн за кредитним договором № 454633336 від 19 грудня 2023 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», право вимоги за яким набув позивач.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 19 грудня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 454633336 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало останньому грошові кошти в сумі 9700 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , проте відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та додаткових угод до нього про продовження строку дії договору відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача за кредитним зобов`язанням.

31 липня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 31/0724-01 відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до відповідача на загальну суму 47211,84 грн.

29 травня 2025 року між позивачем та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги, в тому числі і за кредитними зобов`язаннями відповідача, у зв`язку з чим просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказану кредитну заборгованість разом з понесеними судовими витратами: судовий збір 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 7000 грн.

20 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08 липня 2025 року від представниці відповідача адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позов, в якому вона просила позовні вимоги задовольнити у частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту 9700 грн та процентів за користуванням кредиту 3113,70 грн, в іншій частині вимог відмовити з огляду на таке.

Позивач не повідомив відповідача про відступлення права вимоги у порушення вимог кредитного договору, не надав суду доказів про вжиття заходів досудового врегулювання спору, не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження сплати ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» коштів за передані права вимоги за договором факторингу № № 29/05/25-Е, а тому сторона відповідача вважає, що позивач не довів набуття ним права вимоги до позичальників ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», що узгоджується із висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16.

Позивач посилається на договір факторингу від 28.11.2018, тоді як кредитний договір був укладений 19.12.2023, тобто після відступлення прав вимоги. Проте відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами договору факторингу (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20), а передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

За таких обставин, сторона відповідача вважає, що у ОСОБА_1 не виник обов`язок сплачувати заборгованість позивачеві.

Також сторона відповідача не погодилася із розрахунком заборгованості, посилаючись на те, що у договорі не міститься інформація щодо усіх істотних умов кредитування, зокрема розміру і типу процентної ставки, порядку розрахунку процентів, графік платежів. Так, у кредитному договорі окремо розписані лише умови дисконтного періоду, умови щодо кредитування після спливу цього періоду, тобто загального строку користування кредитом до 1857 днів залишаються повністю нерозкритими. Отже, умови договору є непрозорими, порушують права споживача та суперечать чинному законодавству, а тому окремі положення такого договору підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до умов пункту 9.1.1.7. кредитного договору № 454633336 від 19 грудня 2023 року кредитодавець прийняв рішення про дострокове повернення коштів, але відповідач, не був повідомлений про це належним чином.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то позивачем до матеріалів справи не долучено відповідних доказів на підтвердження сплати ним на користь АБ «Тараненко та партнери» зазначених послуг, проте склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, витрати у розмірі 7000 грн є неспівмірними із складністю справи, витраченим часом та обсягом наданих послуг.

05 та 23 вересня 2025 року від позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення.

На підтвердження оплати за договором факторингу позивач надав акт звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2024 року зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги № 272 від 20 лютого 2024 року за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в якому сторони підтверджують, що фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог, а також копії платіжних інструкцій, що підтверджують проведення оплати за набуття права грошової вимоги за договорами факторингу.

Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року додатковими угодами № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року № 32 від 31 грудня 2023 року продовжено до 31 грудня 2024 року.

Право вимоги за вказаним договором перейшло від клієнта до фактора у день підписання сторонами реєстру прав вимог - 20 лютого 2024 року, тобто після укладення кредитного договору з відповідачем. Отже, сторона відповідача помилково вважає вимогу майбутньою.

Також позивач надав під час звернення до суду витяги з Реєстру прав вимоги до договорів факторингу №28/1118-01, № 31/0724-01, № 29/05/25-Е, які підписані, мають печатки уповноважених осіб на всю важливу інформацію: номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін, що відповідає вимогам законів України «Про захист персональних даних» та «Про інформацію».

Неповідомлення відповідача про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку виконання умов договору.

Обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору законом не передбачений.

Що стосується правомірності нарахування процентів, то позивач зазначає, що за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: за користування кредитними коштами згідно зі ст. 1048 ЦК України протягом визначеного договором строку і за користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за весь час прострочення.

За період з 19 грудня 2023 року до 18 січня 2024 року проценти нараховувалися за ставкою 1,07 % на суму 3113,70 грн. Оскільки оплати процентів не було, то після закінчення дисконтного періоду з 18 січня до 16 травня 2024 року проценти нараховувалися за процентною ставкою 1087,70% (2,98 у день).

Кредитним договором передбачено, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних, сторони також погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору, є процентами за користування грошовими в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (відповідно до п.12.4. кредитного договору), що узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17.

Отже, позивач вважає, що є всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України), так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України). Також позивачем надано акт прийомупередачі виконаних робіт відповідно до п. 3.4 договору про надання правничої допомоги, на підтвердження належного виконання адвокатом наданих послуг правничої допомоги.

Сторони в судове засідання 23 вересня 2025 року не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

У матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач та його представник із клопотаннями до суду не зверталися, надали відзив на позов.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 19 грудня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 454633336 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач на офіційному сайті товариства - www.moneyveo.ua після ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у позику й Паспортом споживчого кредиту подав відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, зокрема: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.

Після перевірки персональних даних та погодження Товариством заявки відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора TTHV-7578.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, які розміщені на вебсайті, повністю приймає їх умови, розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору, без чого укладення було б неможливе.

За умовами договору кредитодавець надав відповідачеві кредит у вигляді кредитної лінії умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» в розмірі кредитного ліміту на суму 9700 грн, перерахувавши 19 грудня 2023 року гроші на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування (додаток № 1).

Кредитна лінія надавалася строком до 1857 днів з дисконтним періодом 30 днів, з можливістю його продовження на таких умовах:

за період від дати видачі кредиту до 18 січня 2024 року проценти нараховуються за процентною ставкою 390,55 % річних, що на день укладення договору становить 1,07 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (дисконтна процентна ставка) (п.8.3.1);

у разі вчинення позичальником дії щодо продовження дисконтного періоду з наступного дня після 18 січня 2024 року проценти нараховуються за ставкою 780,01 % річних, що на день укладення договору становить 2,14 % в день від суми кредит за кожний день користування ним (індивідуальна процента ставка) (п. 8.3.2).

після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 % річних, що на день укладення договору становить 2,98 % в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п. 8.4).

За умовами договору основна сума кредиту повертається протягом 30 календарних днів після закінчення строку дії договору чи його дострокового припинення. Проценти за користування кредитом виплачуються в кінці дисконтного періоду, а у разі користування кредитом понад встановлений строк дисконтного періоду, кожного дня користування кредитом.

Для суми кредиту за першим траншем за перші 30 днів дисконтного періоду загальні витрати за кредитом складали 3113,70 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 12813,70 грн, реальна річна процентна ставка, процентів річних 2857,91%.

Кредитний договір набрав чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання (п. 11.1).

Відповідно до п. 12.4 кредитного договору за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦПК України.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану відповідальність, передбачена пунктами 12.3 та 12.4 цього договору застосовується з обмеженнями, передбаченими чинним законодавством України (п.12.5).

Переказ коштів згідно з договором № 454633336 позивач здійснив 19 грудня 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 шляхом безготівкового зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.

Відповідач користувався кредитними коштами, але свої зобов`язання щодо погашення основної суми боргу за кредитним договором та сплати відсотків не виконував.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до нього, зокрема № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року № 32 від 31 грудня 2023 року, якими строк дії договору продовжено до 31 грудня 2024 року.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 272 від 20 лютого 2024 року до договору факторингу № 28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 22352,68 грн.

При цьому, право вимоги за кредитним договором було відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «Таліон Плюс» на підставі реєстру прав вимоги, який оформлений належним чином, саме з дати підписання реєстру після укладення кредитного договору.

31 липня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 31/0724-01.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 31 липня 2024 року до договору факторингу № 31/0724-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 47211,84 грн, з яких 9700 грн заборгованість за тілом кредиту, 37511,84 грн заборгованість за відсотками.

29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 47211,84 грн відповідно до реєстру боржників б/н та акту прийому-передачі реєстру боржників від 29 травня 2025 року.

За укладеними договорами факторингу перехід права вимоги здійснюється з моменту підписання відповідного реєстру права вимоги.

Розрахунки заборгованості, підготовлені первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором за відповідні періоди перебування права вимоги у них.

При цьому, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним зобов`язанням відповідача.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідач підтвердив факт отримання ним кредиту.

Відповідач не вчинив дії щодо продовження дисконтного періоду, строк дії договору складає 5 років з року, тому кредитодавець та ТОВ «Таліон Плюс», який отримав право вимоги до відповідача, правомірно нараховували проценти за ставкою 2,98 % у день від суми залишку кредиту за кожен день користування ним на підставі п.8.4.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за кредитом в розмірі 31188,30 грн підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

За нормами ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, укладеним між позивачем та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», а також Додаткову угоду до нього № 1 від 30 травня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг, в якому зафіксовано перелік та вартість наданих послуг, зокрема: вивчення матеріалів справи: 1 год.- 1000 грн; складання позовної заяви: 2 год.- 5000 грн, підготовка адвокатського запиту про зарахування кредитних коштів за кредитним договором: 1 год. 500 грн, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором: 1 год. 500 грн.

Враховуючи вказані норми, нескладність справи, розгляд якої здійснено судом в порядку спрощеного провадження, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення правничої допомоги підлягає частковому задоволенню у розмірі 5000 грн.

При вирішенні питання про стягнення правничої допомоги судом враховано правові висновки Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, № 922/445/19.

Згідно зі ст.ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір, сплачений за подачу позову в розмірі 2422,40 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст.12,13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (, місцезнаходження: Харківське шосе, 19, оф. 2005, м. Київ, 02090) заборгованість за кредитним договором № 454633336 від 19 грудня 2023 року у розмірі 47211,84 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 26 вересня 2025 року.

Суддя