ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7206/25
Провадження № 2-н/362/1237/25
У Х В А Л А

24.09.2025 року року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Медведєв К.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана заява.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Заявник звернувся із заявою про видачу судового наказу в порядку загальної підсудності до того місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого, як вважав заявник, проживає боржник а саме до Васильківського міськрайонного суду Київської області. На сторінці три заяви, позивач зазначає, що підсудність справи визначена виходячи із статті 27 ЦПК України.

Згідно ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України,позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місця її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги;

Порядок декларування та реєстрації місця проживання в Україні регулюється нормами Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». За нормами цього закону реєстраціє підлягає як місце проживання так і місце перебування.

Відповідно до правозастосовного підходу, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21 «[…] особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання».

Таким чином, підсудність справи заявник визначив за правилами ст. 27 ЦПК України, що прямо зазначено заявником в тексті заяви.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1814198 ОСОБА_2 (боржник) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки судом отримано докази, що станом на час постановлення цієї ухвали боржник не має зареєстрованого місця проживання в межах територіальної підсудності Васильківського міськрайонного суду Київської області, і заявник в заяві про видачу судового наказу наполягає на застосування правил підсудності визначені в ст. 27 ЦПК України, то вказана заява не підсудна Васильківському міськрайонному суду Київської області, а підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області (09113, Україна, Білоцерківський р-н, Київська обл., місто Біла Церква, вулиця Волонтерська, будинок 7).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що цивільну справу слід передати за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання боржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 354 ЦПК України, суд, -

постановив:

Цивільну справу № 362/7206/25 за заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини передати за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (09113, Україна, Білоцерківський р-н, Київська обл., місто Біла Церква, вулиця Волонтерська, будинок 7).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя Медведєв К.В.