Справа № 481/725/25
Провадж.№ 2/481/380/2025
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
17.09.2025 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Вжещ С.І.,
при секретарі Юхименко Т.М.,
представника позивача Проценко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Новий Буг в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати,
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2025 року справу розподілено головуючому судді Вжещ С.І.
Ухвалою судді від 22.05.2025 відкрито провадження в справі та призначено в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 20.06.2025 року о 11:00 год, який відкладений до 08.07.2025.
Ухвалою суду від 08.07.2025 закрите підготовче провадження, а справа призначена до розгляду на 28.08.2025 о 11:00 год.
Ухвалою суду від 28.08.2025 року на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України судовий розгляд відкладений до 11:00 год. 17.09.2025 року.
Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Проценко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання повторно не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Даний факт підтверджено наступними письмовими доказами:
відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 18.11.2024 рік;
рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу;
ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/328/25 від 25.04.2025 року.
Нормами ст. 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
У частині 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).
Тлумачення п. 3 ч. 1 ст. 3 та ст. 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.
Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
За змістом ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. При цьому розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п.288.4 ст. 288 ПК України).
Статтею 288.5 ПК України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, у розмірі - не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, у розмірі - не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
За приписами ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
З усіх наведених вище положень ПК України та Закону України «Про оренду землі» вбачається, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений в договорі оренди. ПК України передбачає порядок визначення орендної плати за землю, а тому саме договором оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати.
За положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Частинами 3 та 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
У п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
Крім того, Указом Президента №92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" зазначено, що одне із пріоритетних завдань розвитку аграрного сектору економіки підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом уведення плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 %, визначеної відповідно до законодавства, вартості земельної ділянки.
Таким чином розмір орендної плати за користування землею в 2009 році по Новобузькому району Миколаївської області не міг становити менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідач не виплачував позивачеві плату за користування його земельною ділянкою з 30.09.2021 року (набуття права власності), що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Хоча використовував належну позивачеві земельну ділянку та отримував прибуток.
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 06.05.2025 року № 29-14-0,110-1879/2-25 на адвокатський запит управління надати інформацію про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2022, 2023, 2024 роки не змогло та вказало, що витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формується автоматично системою НКС ДЗК за поточний рік.
Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік становить 1,12, за 2023 рік 1,051, за 2022 рік 1,0, що підтверджено Листом Держгеокадастру від 13.01.2025 року № 6-28-0,22-18/71-25 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік».
Відтак, зважаючи на нормативну грошову оцінку станом на 01 січня 2025 року та коефіцієнти індексації, нормативна грошова оцінки земельної ділянки станом на 01 січня 2024 року становила 182753,60 гривень (204684,03/1,12), станом на 01 січня 2023 року 173885,44 гривень (182753,60/1,051), станом на 01 січня 2022 року 173885,44 гривень (173885,44/1).
Отже, розмір орендної плати за 2022 рік склав 5216,56 грн. (п`ять тисяч двісті шістнадцять гривень 56 коп.) = 173885,44 грн. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2022 рік) х 3% (розмір орендної плати, визначений законом).
Розмір орендної плати за 2023 рік склав 5216,56 грн. (п`ять тисяч двісті шістнадцять гривень 56 коп.) = 173885,44 грн. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2023 рік) х 3% (розмір орендної плати, визначений законом).
Розмір орендної плати за 2024 рік склав 5482,61 грн. (п`ять тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 61 коп.) = 182753,60 грн. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2024 рік) х 3% (розмір орендної плати, визначений законом).
У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки встановлені договором або законом зокрема, сплата неустойки.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахунок інфляційних нарахувань виконується за методикою, яка викладена у листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р.
Сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення щомісячних індексів за період існування боргу.
На заборгованість за користування земельною ділянкою у 2022 році: Період розрахунку 01.01.2023 - 31.03.2025. Враховано індекси інфляції за період Січень 2023 -Березень 2025, Сукупний індекс інфляції 121,838%, Сума боргу 5 216,56 Інфляційні нарахування 1139,21.
На заборгованість за користування земельною ділянкою у 2023 році: Період розрахунку 01.01.2024 - 31.03.2025 Враховано індекси інфляції за період Січень 2024 -Березень 2025 Сукупний індекс інфляції 115,944% Сума боргу 5 216,56 Інфляційні нарахування 831,73.
На заборгованість за користування земельною ділянкою у 2024 році: Період розрахунку 01.01.2025 - 31.03.2025 Враховано індекси інфляції за період Січень 2025 -Березень 2025 Сукупний індекс інфляції 103,540% Сума боргу 5 482,61 Інфляційні нарахування 194,07.
Отже, загальний розмір інфляційних витрат за період з 2022 року по становить 2165,01 гривень (1139,21+831,73+194,07).
З розрахунку процентів за користування коштами, процентна ставка 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України, який здійснено представником позивача, та з яким суд погоджується, вбачається, що загальна сума 3 % річних становить 644,78 гривень (на заборгованість за користування земельною ділянкою у 2022 році - 370,45 + на заборгованість за користування земельною ділянкою у 2023 році - 213,95 + на заборгованість за користування земельною ділянкою у 2024 році - 60,38).
Таким чином, суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1937,92 грн.
Керуючись ст. 258-259, 263-265, 268, 273, 274-278, 280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір у сумі 1937 (одної тисячі дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.
У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення виготовлений 25.09.2025 року.
Суддя С.І. Вжещ