Справа №155/1219/25
Провадження №2/155/671/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

30.09.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судових засідань Воронюк Н.М.,

за участі представника позивача Федіва І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Федіва Івана Ігоровича до ОСОБА_2 , про стягнення суми боргу за договором позики

УСТАНОВИВ:

Позивач, 24 липня 2025 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики.

Свій позов обґрунтовує, що 21 березня 2025 року в місті Луцьк, Волинської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 отримав грошові кошти в розмірі 9000,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на 21 березня 2025 року складає 373860,00 гривень, без процентів з терміном повернення позики до 21 травня 2025 року.

Вказує, що договір позики укладено у письмовій формі, написано власноручно та підписано ОСОБА_2 , що підтверджено розпискою від 21 березня 2025 року.

Зазначає, що станом на 24 липня 2025 року ОСОБА_2 кошти не повернув ОСОБА_1 , чим порушив взяті на себе грошові зобов`язання за договором позики від 21 березня 2025 року, що і стало підставою звернення до суду за захистом майнових прав.

З огляду на викладене, просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 9000,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на 21 березня 2025 року складає 373860,00 гривень, а також, судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 31 липня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту розписки від 21 березня 2025 року вбачається: «Я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , 0713, проживаю за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , 21 березня 2025 року одержав в борг від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , грошові кошти у сумі 9000$ (дев`ять тисяч) доларів США. Зобов`язуюсь повернути грошові кошти в повному обсязі своєчасно до 21 травня 2025 року без відсотків. 21.03.2025. підпис ОСОБА_2 » (а.с.44).

Пред`являючи даний позов, позивач зазначив, що у визначений договором строк ОСОБА_2 борг не повернув, що зумовлює необхідність захисту його порушених прав.

Предметом спору у справі, яка розглядається, є стягнення заборгованості за договором позики.

Згідно з частиною 2 статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Статтею 202 ЦК України, визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з статтями 509, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог статті 545 ЦК України, кредитор прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 своїх грошових зобов`язань у встановлений строк не виконав, що підтверджується наявністю у позивача оригіналів його розписок, а тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на підставі боргового документу від 21 березня 2025 року між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику в сумі 9000,00 доларів США не повернуті, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 3738,60 гривень.

Керуючись ст.ст.202, 207, 526, 545, 625, 1046, 1047, 1049, 1053 ЦК України, ст.ст.2, 12, 13, 137, 141, 223, 263-265, 280 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 9000 (девять тисяч) доларів США, що еквівалентно офіційному курсу НБУ станом на 21 березня 2025 року 373860,00 (триста сімсдесят три тисячі вісімсот шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3738 (три тисячі сімсот тридцять вісім) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі є:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 .

Дата складання повного тексту рішення 30 вересня 2025 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана