Справа № 344/5057/25
Провадження № 22-з/4808/95/25
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т.М.
Суддя-доповідач Пнівчук
У Х В А Л А

30 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Пнівчук О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини, пені та індексації,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2025 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини, пені та індексації. Стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментах за період з 01 грудня 2018 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 48 333,33 грн, пеню у розмірі 48 333,33 грн, суму індексації аліментів за період з 30 листопада 2020 року по 31 травня 2025 року у розмірі 44 129,95 грн, що у загальній сумі складає 140 796,61 грн. Також стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Денега Д. М. подав апеляційну скаргу.

Системою автоматизованого розподілу справу 26 серпня 2025 року здійснено розподіл даної справи. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач) Барков В. М., суддів:Василишин Л. В., Максюта І. О.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року у даній справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Денеги Д. М. на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2025 року.

09 вересня 2025 року на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Баркова В. М., суддів Василишин Л. В. та Максюти І. О. від участі у розгляді справи у зв`язку із обставинами, які викликають сумнів в їх об`єктивності та неупередженості.

В обґрунтування заяви зазначала, що рішення Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2025 року в даній справі, вступило в законну силу 26 серпня 2025 року і відповідно апеляційна скарга мала бути залишена без розгляду та апеляційне провадження не могло бути відкритим. Також вказувала, що зазначені судді розглядали справу №344/1457/25 за її позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки, за результатами якої ухвалили незаконне, несправедливе та необ`єктивне рішення, допустивши порушення норм матеріального права.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 вересня 2025 року заявлений відвід визнано необґрунтованим.

В силу положень статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України протоколом автоматизованою розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2025 року заяву про відвід, в порядку, установленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Івано-Франківського апеляційного суду Пнівчук О. В.

Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав відводу (самовідводу) судді.

Згідно з пунктом 5 частини першої цієї статті суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Аналіз практики рішень Європейського суду з прав людини з цього питання дає можливість дійти висновку, що критерієм порушення суб`єктивної складової вказаного поняття можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, чи щодо особи або дій заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо.

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Доводи ОСОБА_1 про відвід колегії суддів не свідчать про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності суддів. Не встановлено і наявність обставин, за яких не допускається участь судді у розгляді цієї справи. Фактично заявниця висловлює незгоду із рішенням суду, прийнятим за результатами перегляду в апеляційному порядку справи №344/1457/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Разом з тим, за змістом частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, зміст заяви про відвід колегії суддів не свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, для їх відводу.

Визначення складу суду для розгляду конкретної справи здійснюється не за бажанням учасників справи, а в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством, зокрема статтею 33 ЦПК України.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді справи є порушенням права на справедливий суд.

З огляду на вищенаведене у задоволенні заяви про відвід суддів належить відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Баркова В. М., Василишин Л. В., Максюти І. О. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини, пені та індексації відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Пнівчук