ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 645/3808/25

провадження № 22-ц/818/4117/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 червня 2025 року у складі судді Ульяніч І.В., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з позовом до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , які знаходяться на всіх рахунках ОСОБА_2 в усіх банківських установах та інших фінансово-кредитних установах, які належать ОСОБА_2 у межах заявленої ціни позову 117500,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що 04.02.2025 року Фрунзенським районним судом м. Харкова винесено постанову у справі № 645/7269/24 від 04.02.2025, якою визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.. Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Постановою Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 було відмовлено, постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 року у справі № 645/7269/24, залишено без змін. Постанова Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року набрала законної сили 29.04.2025 року. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 є винною в дорожньо-транспортній пригоді, яка трапилась 15.11.2025 року, позивач вважає, що вона має відшкодувати позивачу матеріальні збитки у розмірі 17 500,00 грн. та 100 000,00 грн. моральної шкоди, заподіяні позивачу в результаті ДТП. Таким чином, відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 17500,00 та моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн., підлягають стягненню з ОСОБА_2 . Іншими заходами, крім як забезпечення позову для забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених і оспорюваних прав та інтересів позивача досягти мети цивільного судочинства у даній справі не представляється за можливе, тому виникла необхідність із зверненням до суду із цією заявою. Позивач припускає, що відповідач має наміри ухилятись від виконання рішення суду та цілеспрямовано уникати виконання рішення суду. Зокрема це підтверджується тим, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 , усілякими способами намагалась зробити винним у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_1 .. Також позивач зазначає, що автомобіль Mercedes-Benz днз НОМЕР_1 , за кермом якого була ОСОБА_2 , був застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», у зв`язку з чим, 18.11.2024 року сторона потерпілого, ОСОБА_1 , а також сторона власника транспортного засобу Toyota Саmry, днз НОМЕР_2 , звернулись до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з відповідними заявами. Згідно умов страхування автомобіля Mercedes-Benz, днз НОМЕР_1 , у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», франшиза при страхуванні становила 2600,00 грн. Станом на сьогоднішній день страхова компанія ПрАТ СК «ПЗУ Україна» частково відшкодувала власнику ТЗ Toyota Саmry днз, НОМЕР_2 , вартість робіт з відновлення транспортного засобу. Проте, станом на сьогоднішній день, ОСОБА_2 , не відшкодувала власнику авто Toyota Саmry, днз НОМЕР_2 , франшизу у розмірі 2600,00 грн. Позивач зазначає, що обраний ним спосіб забезпечення відповідає вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, є логічним з огляду на предмет позовних вимог та може забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову.

Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 червня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , на всіх рахунках в усіх банках, однак не зазначає інформації про наявність у останньої банківських рахунків, їх вид та призначення, місце розміщення, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність виду забезпечення, про який просить позивач, позовним вимогам та відповідно їх співмірність. Тому накладення арешту на грошові кошти відповідача, навіть в межах суми позову, може стати наслідком порушення вимог частини четвертої статті 150 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу посилалась на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали та просив її скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виходячи з приписів ст. 151 ЦПК України, при подані заяви про забезпечення позову, чинне законодавство не покладає на позивача обов`язку зазначати інформацію про наявність у відповідача банківських рахунків, їх вид та призначення, місце розміщення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначає, що позивач об`єктивно позбавлений можливості отримати інформацію щодо відкритих рахунків відповідача у банках та/або інших фінансових установах, оскільки це є банківською таємницею до якої не має доступ фізична особа. В той час, як інформацію про наявні банківські рахунки зможе отримати державний виконавець при виконанні судового рішення при накладенні арешту вже в межах виконавчого провадження державний виконавець накладає арешт безпосередньо на дозволені чинним законодавством рахунки. Саме цьому позивач просив накласти арешт у межах заявленої ціни позову 117500,00 грн.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 17500, грн., моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., судові витрату у розмірі 968,96 грн. за сплату судового збору, 15000,00 грн. за професійно правничу допомогу та 500,00 грн. поштових витрат.

Позивач вертаючись із заявою про забезпечення позову посилався, що обраний ним спосіб забезпечення відповідає вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, є логічним з огляду на предмет позовних вимог та може забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову.

Заявник звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 , які знаходяться на банківських рахунках та інших фінансових установах, інформацію про номери рахунків, банківську установу де ці рахунки знаходяться, суми розміщених на них грошових коштів, місце і умови їх розміщення суду не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність безпосереднього зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову не врахував наведені положення норм процесуального права та дійшов необґрунтованого висновку про відсутінсть підстав для забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб.

Позивачем зазначено, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду із позовною заявою, оскільки навіть на даному етапі вирішення спору відповідачка ухиляється від сплати франшизи.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, що ціна позову не є співмірною з запропонованим позивачем заходом забезпечення позову, оскільки позивачем у забезпеченні позову ціна якого складає 117500,00 грн, просить накласти арешт на кошти в межах позовних вимог.

Разом з тим, як вірно зазначено в апеляційній скарзі позивач позбавлений можливості отримати інформацію щодо відкритих рахунків відповідача у банках та/або інших фінансових установах, оскільки це є банківською таємницею до якої не має доступ фізична особа. В той час, як інформацію про наявні банківські рахунки зможе отримати виконавець при виконанні судового рішення при накладенні арешту вже в межах виконавчого провадження та виконавець накладає арешт безпосередньо на дозволені чинним законодавством рахунки.

Запропонований позивачем спосіб забезпечення позову відповідає позовним вимогам та здатен забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Проте суд зазначеним обставинам належної оцінки не надав та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 червня 2025 року скасувати.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та знаходяться на всіх рахунках ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в усіх банківських установах та інших фінансово-кредитних установах, які належать ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у межах заявленої ціни позову 117 500,00 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Строк пред`явлення до виконання по 30 вересня 2028 року».

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук