провадження № 2/208/701/25
25 вересня 2025 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,
Представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості.
Згідно п.2.4.1. Кредитного договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі: розмір процентної ставки, що сплачується Позичальником за користування Кредитом з дати отримання кредитних коштів по 28.10.2024 включно складає 0,01 процентів річних; починаючи з календарного дня, наступного за днем припинення періоду дії процентної ставки у розмірі 0,01, до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного Договором 17,99 процентів річних.
Відповідно до п.п. 4.3.1.-4.3.4. Кредитного договору Позичальник зобов`язався належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов`язання. У строки, обумовлені цим договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківській послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. У випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язання, що випливають з цього договору.
Безпосередньо п. 3.3.3. Кредитного договору Позичальника обов`язок покладає на здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 7 265 (сім тисяч двісті шістдесят п`ять) гривень 12 коп. шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом, та сплати процентів, комісійних винагород відповідно до черговості, визначеної цим Договором.
Надавши позичальнику кредитні кошти в строк та в розмірі, встановленому Кредитним договором, свої зобов`язання за Кредитним договором Банк виконав у повному обсязі.
Але, всупереч взятим на себе зобов`язанням, порушивши в односторонньому порядку умови Кредитного договору та діюче цивільне законодавство, відповідач ОСОБА_1 кредит та проценти за його користування в повному обсязі та своєчасно не сплачує.
Згідно п. 9.1. Кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому Договорі та чинним Законодавством, і відшкодовують завдані збитки.
У зв`язку з тим, що Відповідачем допущено порушення зобов`язання за договором з лютого 2022, а останні платіж ним було здійснено 02.05.2024, станом на 26.09.2024 заборгованість ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 3752- 0218 (для придбання транспортного засобу) від 29.10.2021 складає 513 611,90 (п`ятсот тринадцять тисяч шістсот одинадцять) гривень 90 коп, з яких:
- сума заборгованості за основним боргом - 513 480,76 грн;
- сума заборгованості за процентами 131,14 грн.
Відповідач значний період порушує умови Кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за його користування, отже тим самим завдає шкоди Банку, оскільки позбавляє Банк отримання доходу, на який він розраховував при укладенні Договору.
Згідно відомостей відділу формування та ведення територіальної громади міста Кам`янської міської ради № 10/731 вих, які надійшли до суду 23.10.2024 р., відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 23.10.2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 10.01.2025 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03.02.2025 року на виконання ухвали суду від 10.01.2025 року, Міністерство соціальної політики України надало відповідь про відсутність інформції в ЄІБД ВПО.
Ухвалою суду від 21.03.2025 року закрито підготвоче провадження та призначено судове засідання по суті.
Представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» подав до сууд заяву, у якій просить розгляд справи проводити без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлялась шляхом публікації оголошень на веб-порталі судової влади України, що в розумінні ч. 12 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомила. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась.
Заяв та клопотань про проведення розгляду справи за її відсутності не подавала.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до п.2.1. Договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору , а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути передбачені цим Договором строки Кредит,сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визнаечних цим Договором.
Відповідно до п. 2.2. Договору , кредит надається в загальному розмірі 610270,00 грн. строком на 84 місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 28 жовтня 2028 року.
Відповідно до п. 2.4 Договору, встановлено розмір процентної ставки, а саме: 0,01% річних з дати отримання кредитних коштів по 28 жовтня 2024 року; 17,99% річних починаючи з 29 жовтня 2024 року.
Договір власноручно підписано ОСОБА_1 29.10.2021 року.
Відповідно до виписки по рахункам виконавця за період 29.10.2021 по 10.09.2024 року вбачається, що 29.10.2021 року списано з рахунку ОСОБА_1 шляхом перерахування коштів згідно кредитного договору №3752-0218 від 29.10.2021 року за автомобіль SKODA KAROQ.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №3752-0218 від 29.10.2021 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 26.09.2024 року складає 513611,90 грн., яка складається з:513480,76 грн. заборгованість за основним боргом, 131,74 грн. проценти за користування кредитом.
20.05.2024 року на адресу ОСОБА_1 було направлено Вимогу про дострокове повернення кредиту, з вимогою погасити заборгованість у розмірі 529241,54 грн.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
гідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 ст.1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1. ст.625 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків (ст.611 ЦК України).
Внаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором №3752-0218 від 29 жовтня 2021 року, у останньої виникла заборгованість перед АТ «Ощадбанк», що відображена у розрахунку заборгованості за кредитним договором №3752-0218 від 29 жовтня 2021 року, яка долучена позивачем до матеріалів справи та досліджена судом.
Відповідно до долученого банком розрахунку заборгованості, станом на 26 вересня 2024 заборгованість становить 513 611,90 грн., яка складається з: 513480,76 грн. сума заборгованості за основним боргом (кредитом), 131,14 грн. проценти за користування кредитом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів та неустойки можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором; пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України.
Якщо кредитний договір має домовленість, що передбачає закінчення строку кредитування поверненням позичальником кредитних коштів і кредитор не направляв у порядку ч.2 ст.1050 ЦК України вимогу, а вживав інші заходи досудового врегулювання, то за таких обставин слід дійти висновку про правомірність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами боржником. Іншими словами, якщо немає вимоги, оформленої відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, та немає строку закінчення кредитного договору, то нарахування процентів банком можливе до повернення позичених коштів.
Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 року (провадження №14-318цс18).
З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2024 року банк скерував на адресу відповідача вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджено дослідженими судом матеріалами справи, не оспорюється сторонами. Однак, відповідачем така вимога була проігнорована та не виконано зобов`язання за кредитним договором №3752-0218 від 29 жовтня 2021 року.
Тобто, у зв`язку з невиконанням позичальником ОСОБА_1 встановленого кредитним договором обов`язку повернення кредиту частинами, АТ «Державний ощадний банк» використав право передбаченої ч.2 ст.1050 ЦК України вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, змінивши на власний розсуд умови зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов`язання є таким, що настав.
З урахуванням наведеного вище, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відтак, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 513 611,90 грн., яка складається з: 513480,76 грн. сума заборгованості за основним боргом (кредитом), 131,14 грн. проценти за користування кредитом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивачем понесені судові витрати у розмірі 7704,18 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 7595 від 27 вересня 2024 року, як судові витрати на оплату судового збору при зверненні із позовом.
Згідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог, а враховуючи задоволення заявлених вимог у повному обсязі, судові витрати підлягають покладенню на відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.1, 2, 12,ч.2 ст.13,81, 141, 174,263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Сторони по справі:
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя В.Г.Гречана