ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4163/25Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/817/910/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

cуддів - Хоми М.В., Храпак Н.М.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 607/4163/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року (ухвалене суддею Стельмащук П.Я., повне рішення складено 17 червня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вказувала, що з 23 березня 2023 року відповідач поживає на території Канади і за весь час перебування на території іноземної держави, він не декларував одержані доходи.

У зв`язку з неможливістю отримати інформацію про доходи відповідача за кордоном, вважала, що необхідно стягувати з ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти у твердій сумі в розмірі 37 177,49 грн..

Наголошувала, що при визначені твердої суми, яка підлягає сплаті на утримання їх дітей, вона виходила з того, що середньомісячна заробітна плата різноробочого в Канаді у провінції Альберто становить 3 840 канадських доларів, сума аліментів, яка була присуджена судом у рішенні від 23 червня 2025 року складає 1/3 від всіх видів доходів, отже з урахуванням курсу канадського долара, аліменти на утримання дітей мають становити 37 177,49 грн. у твердій сумі щомісячно із щорічною індексацією до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 ..

Змінено спосіб стягнення аліментів, який визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року у справі № 607/9224/21.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 6 392,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду звернуто до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 383,52 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням матеріальних норм права та підлягає скасування з наступних підстав.

Наголошує, що відповідач належним чином не виконує рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року, а також він не декларує свої доходи отримані за межами України.

Вказує, що у позовній заяві вона посилається на офіційний сайт Біржі праці Уряду Канади, у якому зазначається, що середня оплата праці різноробочого за годину роботи в Канаді у провінції Альберто, у якій проживає ОСОБА_2 , становить 24 канадських долари за одну годину, у зв`язку з чим оплата праці за 4 тижні роботи при 40 годинному тиждні мала би становити 3 840 канадських доларів.

Акцентує увагу, що у поданій позовній заяві вона висловила своє обґрунтоване припущення щодо мінімального розміру доходів ОСОБА_2 , які він має отримувати в Канаді, а не доводила перед судом фактичний розмір доходів чи фактичну роботу відповідача різноробочим.

Звертає увагу, що суду не було надано жодних доказів про відсутність у відповідача будь-якого доходу в Канаді чи щодо його місця перебування з березня 2023 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року у справі № 607/9224/21, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше одного прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку кожного місяця, починаючи стягувати з 26 травня 2021 року і до досягнення кожним з дітей повноліття.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах складеним старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Кацан А.Б. при примусовому виконанні виконавчого листа №607/9224/21 виданого 08.07.2021 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше одного прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку кожного місяця, починаючи стягувати від 26 травня 2021 року і до досягнення кожним з дітей повноліття, станом на 31 грудня 2024 року за боржником наявна переплата аліментів у розмірі 85,64 грн. за станом на 30 травня 2025 року - переплата 119,64 грн..

Відповідно до наказу КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2» від 18 серпня 2023 року № 1808-ОС ОСОБА_2 , лікаря-кардіолога спеціалізованого кардіологічного відділення з блоком інтенсивної терапії для хворих на інфаркт міокарда та гострою серцевою патологією, звільнено з роботи 18 серпня 2023 року на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2024 року № 1900-0503-8/47007, ОСОБА_2 припинено виплату пенсії по інвалідності від 01 листопада 2023 року, згідно з його заявою від 23 вересня 2024 року.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 08 грудня 2022 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», 28 січня 2025 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 28 січня 2025 року приватним нотаріусом Магдич О.О.

Згідно з висновком оцінювача ТОВ «Кайрос+» ОСОБА_7 , вартість вищевказаної квартири станом на 19 грудня 2024 року складає 1 470 000,00 грн. без врахування ПДВ.

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 19 березня 2025 року спеціалістами Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей за адресою АДРЕСА_2 , у квартирі тривають ремонтні роботи. Для дітей відсутні умови для проживання.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_3 , шляхом виселення ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без надання іншого житлового приміщення.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання ОСОБА_2 в Канаді не свідчить про покращення його матеріального стану з часу присудження йому стягуваних аліментів. Окрім того, на переконання суду позивачем не було надано належних та достатніх доказів про те, що доходи відповідача є такими, що дозволяють стягнути з нього аліменти в розмірі більшому мінімально рекомендованого на кожну дитину.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості один із батьків має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У такому випадку частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, а також тверда грошова сума аліментів визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, а саме матеріальний та сімейний стан платника аліментів і дітей.

Визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним.

Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення статті 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Право стягувача або платника аліментів вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статті 182 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, в силу статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, та навпаки).

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Указаний правовий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року в справі № 343/945/19, від 12 січня 2022 року в справі № 545/3115/19, від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21.

Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року в справі № 152/100/18 не погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні майже аналогічного спору не підлягає застосуванню стаття 192 СК України. При цьому Верховний Суд зазначив, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 14листопада 2018 року в справі № 372/2393/17).

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 759/22898/20) зазначено, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги для зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначаючи розмір аліментів на їх утримання у розмірі 6 392,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття судом вірно враховано, що позивачкою не було надано суду належних доказів про таке значне покращення майнового стану відповідача, яке б давало підстави для стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 37 177,49 грн. щомісячно із щорічною їх індексацією до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційний суд наголошує, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює їх належність, допустимість, достовірність обґрунтовуючи кожне рішення щодо прийняття або відхилення доказу.

Однак, зі сторони позивачки не було заявлено у суді першої інстанції жодного клопотання про витребування інформації про джерела/суми доходів відповідача за час перебування його за межами України, а її доводи про мінімальний розмір доходів, які б мав отримувати на її думку відповідач у випадку його працевлаштування в Канаді у провінції Альберто формуються лише на припущеннях без належного підтвердження достовірними та достатніми доказами одержання відповідачем таких доходів.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів на двох синів у розмірі 6 392 грн. щомісячно, суд першої інстанції врахував вказані обставини, які свідчать про реальну можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі на момент звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Храпак Н.М.