Справа № 541/3744/25
Провадження № 2/541/1825/2025
У Х В А Л А

25 вересня 2025 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Миргородської міської ради (адреса: вул. Незалежності, 17, м. Миргород, Полтавська обл., 37600) в особі відділу реєстрації місця проживання громадян, ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) в особі законного представника ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ), про зняття з реєстраційного обліку та визнання особи, що втратила право на користування жилим приміщенням, третя особа: Миргородська міська рада Полтавської області в особі служби в справах дітей, як орган опіки та піклування (адреса: вул. Незалежності, 17, м. Миргород, Полтавська обл., 37600),

в с т а н о в и в:

23 вересня 2025 року до Миргородського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миргородської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян, ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , третя особа: Миргородська міська рада Полтавської області в особі служби в справах дітей, в якій позивач просить:

зобов`язати Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області в особі відділу реєстрації місця проживання громадян зняти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку по місцю реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який втратив право на користування квартирою АДРЕСА_3 та зобов`язати відповідача зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Стаття 185 ЦПК України визначає підстави для залишення позовної заяви без руху та повернення заяви.

Так, відповідно до пункту 2 частини 4 вищезазначеної статті, позовна заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Водночас, відповідно до положень ст. 20 та ч. 4 ст. 188 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи питання про можливість розгляду заявлених позовних вимог в межах одного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Однією з позовних вимог заявлено зобов`язання Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області в особі відділу реєстрації місця проживання громадян зняти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку по місцю реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

А згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи.

Частиною 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. При цьому, публічно-правовий спір, за визначенням наведеним у цій же нормі, це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Адміністративна послуга, згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги», це результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону.

Пунктом 3 цієї статті визначено, що суб`єкт надання адміністративної послуги орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлення порядку надання таких послуг та порядку внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг, у свою чергу, регулюються Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Відтак, до справ адміністративної юрисдикції віднесені, зокрема, публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення у зв`язку із наданням суб`єктом владних повноважень адміністративних послуг на підставі законодавства, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 815/6945/16, від 06 лютого 2019 року у справі № 820/2060/16.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання органу місцевого самоврядування зняти ОСОБА_1 з реєстраційного обліку місця проживання фактично є оскарженням відмови відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, що була ним прийнята у межах надання адміністративних послуг на підставі Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», тому з вимогою про визнання протиправною, скасування даної відмови та зобов`язання відповідача вчинити певні дії необхідно звертатись до адміністративного суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Наступна позовна вимога про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_3 , у свою чергу, стосується цивільних і житлових правовідносин та підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного, суд констатує, що позивачем об`єднано в одній позовній заяві вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Отже, при зверненні до суду позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, при цьому підстави для застосування положень статті 188 Цивільного процесуального кодексу України відсутні.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, позовна заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

За вказаних обставин суд доходить висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 19, 20, 185, 187, 188 Цивільного процесуального кодексу України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миргородської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян, ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , про зняття з реєстраційного обліку та визнання особи, що втратила право на користування жилим приміщенням, третя особа: Миргородська міська рада Полтавської області в особі служби в справах дітей, як орган опіки та піклування повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. А. Городівський