ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/981/25 Номер провадження: 22-ц/819/981/25 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя- доповідач): Воронцової Л.П.,

суддів: Кутурланової О.В.

Склярської І.В.

секретар Андреєва В.В.

учасники справи:

заявник (боржник) - Приватне підприємство "Мегаполіс",

представник заявника - адвокат Резуненко Денис Сергійович,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

стягувач - Акціонерне товариство "Райффайзен Банк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Мегаполіс" подану адвокатом Резуненко Денисом Сергійовичем на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2025 року, постановлену суддею Шестаковою Я.В., дата складання повного судового рішення 21 травня 2025 року, у цивільній справі за скаргою Приватного підприємства "Мегаполіс" на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач Акціонерне товариство "Райффайзен Банк",

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У грудні 2024 року Приватне підприємство "Мегаполіс", від імені якого діє адвокат Резуненко Д.С., звернулося до суду зі скаргою, в якій просить, з урахуванням заяви від 29.01.2025 року, визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у незнятті арешту з нерухомого майна Приватного підприємства "Мегаполіс", зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні про арешт майна боржника, б/н, від 17.05.2011; реєстраційний номер обтяження 11177300; Зобов?язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна Приватного підприємства "Мегаполіс" (), зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні про арешт майна боржника, б/н, від 17.05.2011; реєстраційний номер обтяження 11177300.

В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №26462475 про стягнення заборгованості ПП "Мегаполіс" перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" у сумі 1820,00 грн за виконавчим листом від 29.04.2011 року №2-2169/11. В рамках вказаного виконавчого провадження постановою від 17.05.2011 року виконавцем було накладено арешт на все нерухоме майно ПП "Мегапорліс". В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що ПП "Мегаполіс" зареєстроване на території Суворовського району, а тому постановою державного виконавця від 24.06.2011року вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в чинній на той час редакції), а виконавчий документ був направлений за належністю до іншого відділу ДВС, проте накладений арешт скасований не був. 29.10.2024 року заборгованість ПП "Мегаполіс" було в повному обсязі погашено у розмірі 1820, 00 грн за виконавчим листом від 29.04.2011року № 2-2169/11, виданим Суворовським районним судом. м. Херсона. В зв`язку з наведеним ПП "Мегаполіс" змушене звернутися з даною скаргою до суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2025 року у задоволенні скарги Приватного підприємства "Мегаполіс" на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги ПП "Мегаполіс", суд вважав, що арешт на майно боржника у виконавчому провадженні накладений державним виконавцем в інтересах стягувача АТ "Райффайзен Банк" на виконання рішення суду, яке до теперішнього часу не виконано, виконавче провадження було завершено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в чинній на той час редакції), а виконавчий документ був направлений за належністю до Суворовського відділу ДВС, що не передбачає скасування арешту майна, оскільки стягувач має право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, які можуть бути поновлені судом, відомості про виконання рішення суду заявником не надано.

Суд дійшов висновку, за встановлених обставин, про відсутність протиправності дій саме Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з приводу не зняття арешту з нерухомого майна ПП "Мегаполіс", оскільки державним виконавцем закрито виконавче провадження у зв`язку із направленням виконавчого документу до Суворовського ДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса), який повернув виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження", дії якого представником заявника не оскаржуються.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із судовим рішенням, ПП "Мегаполіс", від імені якого діє адвокат Резуненко Д С., подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність, необґрунтованість просило його скасувати , ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги підприємства у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 визначено головуючого суддю, суддю доповідача - Воронцову Л.П. та членів колегії суддів: Кутурланова О.В., Майданік В.В.

Ухвалою колегії суддів від 31.07.2025 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження ухвали суду, відкрито провадження у справі, витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 26.08.2025 справу призначено до судового розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2025 суддю-члена колегії Майданіка В.В. замінено на суддю Склярську І.В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і заперечення інших учасників справи

Вимоги скарги обґрунтовані наступним. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд фактично поклав в його основу твердження державного виконавця, які є сумнівними про те, що в межах виконавчого провадження № 26462475 арешт на майно ПП "Мегаполіс" не накладався, тому відсутні підстави для його зняття. Зазначення державним виконавцем про те, що вказане виконавче провадження було знищене у зв`язку із закінченням строку зберігання є суперечливим з огляду на те, що у разі фактичного знищення матеріалів виконавчого провадження № 26462475 виконавець не мав можливості достовірно перевірити, чи накладався в його межах арешт на майно. Крім того, твердження виконавця про те, що арешт на майно боржника не накладався, спростовуються встановленими постановою Одеського апеляційного суду від 06.08.2024 року у справі № 766/9932/20 , фактичними обставинами, які мають преюдиційне значення про те, що арешт на нерухоме майно ПП "Мегаполіс" був накладений саме в рамках виконавчого провадження № 26462475 про стягнення заборгованості ПП "Мегаполіс" перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" у сумі 1820, 00 грн. за виконавчим листом від 29.04.2011р. № 2-2169/11, виданим Суворовським районним судом м. Херсона. 29.10.2024р. вказану заборгованість ПП "Мегаполіс" було в повному обсязі погашено. Подальша зміна позиції виконавця про те, що арешт був накладений у межах іншого виконавчого провадження № 26468762 з примусового виконання того ж самого виконавчого листа № 2-2169/11, виданого 29.04.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона, у підтвердження чого ним було надано документ з назвою "ВП 26468762.pdf", який не містить жодних належних реквізитів, не підписаний жодною посадовою особою та викликає обґрунтовані сумніви щодо достовірності та походження. За таких обставин твердження суду першої інстанції щодо накладення арешту на майно ПП "Мегаполіс" в межах виконавчого провадження № 26468762 ґрунтується на суперечливих даних.

Враховуючи факт виконання боржником своїх зобов`язань у повному обсязі, скаржник вважає, що подальше збереження арешту на майно є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам закону.

Скаржник зазначає, якщо припустити, що арешт на нерухоме майно ПП "Мегаполіс" було накладено в межах виконавчого провадження № 26468762, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-2169/11 від 29.04.2011 року про стягнення на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості у розмірі 1 464 438,35 грн, висновки суду про правомірність дій державного виконавця і відповідність їх вимогам закону є безпідставними, оскільки спір у даній справі виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді не зняття арешту державним виконавцем у виконавчому провадженні на стадії його завершення та направлення виконавчого листа за належністю. Підґрунтям спору стала відмова посадових осіб Дніпровського РВ ДВС у знятті арешту з нерухомого майна ПП "Мегаполіс" уже після завершення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, спливу строку на його повторне пред`явлення та відсутності у стягувача майнового інтересу а саме, інтересу у примусовому стягненні грошових коштів з боржника в межах виконавчого провадження. Роздруківкою з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, вбачається відсутність будь-яких відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з ПП "Мегаполіс" на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль". Оскільки на момент розгляду справи відсутнє виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 29.04.2011 року № 2-2169/11, а строк його пред`явлення до виконання сплив, стягувач втратив право на пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому відсутні підстави для подальшого збереження арешту на майно боржника. Наявність протягом тривалого часу арешту на майно боржника за відсутності відкритого виконавчого провадження та відсутності фактичної реалізації стягувачем своїх майнових вимог є необґрунтованим та непропорційним втручанням у право ПП "Мегаполіс" на мирне володіння своїм майном, гарантоване як національним законодавством, так і положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Правову позицію щодо недопустимості збереження арешту за таких умов послідовно висловлював Верховний Суд, зокрема у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21, ЄДРСРУ № 108296856), а також у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21,ЄДРСРУ № 108653799).

Зазначене свідчить про наявність правових підстав для скасування арешту, як такого, що є необґрунтованим, порушує права як боржника, так і добросовісного іпотекодержателя - ОСОБА_1 , яка є іпотекодержателем нерухомого майна ПП "Мегаполіс", має передбачене законом право на звернення стягнення на предмет іпотеки, реалізація якого унеможливлюється через наявність арешту.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційної інстанції державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач - Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи були належним чином повідомлені, що не перешкоджає розгляду справи у їхню відсутність в порядку частини 2 статті 372 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник скаржника ПП "Мегаполіс" адвокат Резуненко Д.С. вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, у ній викладених, просив задовольнити скаргу.

Заслухавши доповідача, представника скаржника, перевіривши законність і обґрунтованість висновків суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла наступного висновку.

Фактичні обставини справи

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона у справі № 2-2169/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , приватного підприємства "Омега-Сервіс", приватного підприємства "Мегаполіс", Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Юг-Трейд ЛТД" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором 012104-01/1022 від 14 листопада 2006 року в сумі 1 464 438,35 грн. Крім того, стягнуто із боржників на користь користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір у розмірі 1820,00 грн з кожного.

На виконання вказаного судового рішення Суворовський районний суд м. Херсона 29 квітня 2011 року видав стягувачу виконавчі листи № 2- 2169/11, які були звернуті ним до примусового виконання.

Відповідно до відомостей із Автоматизованої системи виконавчого провадження згідно інформації з ВП-спецрозділ номер виконавчого провадження: 26468762 , 12.05.2011 виконавчий лист у справі № 2-2169/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , приватного підприємства "Омега-Сервіс", приватного підприємства "Мегаполіс", Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Юг-Трейд ЛТД" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором 012104-01/1022 від 14 листопада 2006 року в сумі 1 464 438,35 грн. звернуто стягувачем для примусового виконання до Дніпровського ВДВС м. Херсона.

16.05.2011 старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Херсона Виноградовою Н. О. винесено три постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника ( з ідентифікатором).

14.06.2011 старшим державним виконавцем Виноградовою Н.О. винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника на загальну суму 1 612 948.04 грн.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що ПП "Мегаполіс" зареєстроване на території Суворовського району м. Херсона, тому постановою старшого державного виконавця Виноградовою Н.О. від 24.06.2011 вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", про що винесено дві постанови, а виконавчий документ направлений за належністю до Суворовського відділу ДВС, без скасування накладеного арешту.

07.03.2012 державним виконавцем Суворовського відділу ДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) винесено постанову у ВП №52214726 про повернення виконавчого документу №2-2169/11 від 29.04.2011 року стягувачу відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" - у боржника не виявлене рухоме та нерухоме майно, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно листа Суворовського відділу ДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) від 27.03.2025 року №14011, на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 52214726 з примусового виконання виконавчого листа №2-2169/11 виданого 29.04.2011 року Суворовським районним судом міста Херсон про стягнення боргу з Приватного підприємства "Мегаполіс" на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 1 464 438,35 грн. 24.04.2018 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та супровідним листом виконавчий документ направлено на адресу стягувача. Станом на 27.03.2025 року виконавчий документ на виконанні відділу не перебуває та повторно не пред?являвся.

Також повідомлено, що відповідно до наказу "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями" затвердженої 08.06.2017 року Міністерством юстиції України строк зберігання завершених виконавчих проваджень 3 роки.

29.10.2024 за платіжною інструкцією № MCET-24BX-T756-0EEK ПП "Мегаполіс" сплатило 1820,00 грн судових витрат на виконання виконавчого листа виданого Суворовським районним судом м. Херсона 29.04.2011 № 2-2169/11.

04 листопада 2024 року представник ПП "Мегаполіс" адвокат Резуненко Д.С звернувся із заявою до Дніпровського РВ ДВС у м. Херсоні про зняття арешту, накладеного на нерухоме майно підприємства зареєстрованого 17.05.2011, реєстраційний номер обтяження № 11177300 у зв`язку з погашенням боргу за виконавчим листом №2-2169/11 в сумі 1820,00 грн. 20.11.2024 представник ПП "Мегаполіс" повторно звернувся до Дніпровського РВ ДВС у м. Херсоні щодо результатів поданої раніше заяви про зняття арешту із нерухомого майна підприємства. Відповіді на вказані заяви боржника, останній не отримав.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За змістом положень частини п`ятої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

Ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт із майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають.

Указаний механізм запроваджено законодавцем із метою захисту прав стягувачів, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Виконання судового рішення - це завершальна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, а тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено статтею 6 Конвенції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 2-2724/2011.

ПП "Мегаполіс" оскаржує дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС у зв`язку із відмовою посадових осіб Дніпровського РВ ДВС у знятті арешту з нерухомого майна ПП "Мегаполіс" уже після завершення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, спливу строку на його повторне пред`явлення, добровільного виконання боржником зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, на виконанні у Дніпровському РВ ДВС м. Херсона перебував виконавчий лист № 2-2169/11 виданий Суворовським районним судом м. Херсона 29.04 2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , приватного підприємства "Омега-Сервіс", приватного підприємства "Мегаполіс", Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Юг-Трейд ЛТД" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором 012104-01/1022 від 14 листопада 2006 року в сумі 1 464 438,35 грн і судових витрат.

16.05.2011 старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Херсона Виноградовою Н. О. винесені постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника ( з ідентифікатором).

Постановою старшого державного виконавця Виноградовою Н.О. від 24.06.2011 вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із територіальною непідвідомчістю, виконавчий документ направлений за належністю до Суворовського відділу ДВС без зняття арешту.

ПП "Мегаполіс" в апеляційній скарзі зазначає, що ним не оскаржується незаконність дій державного виконавця при закінченні виконавчого провадження та направлені виконавчого документа до Суворовського РВ ДВС м. Херсона.

Проте, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у державного виконавця під час вчинення зазначених виконавчих дій законних підстав передбачених частинами 1, 2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" ( у редакції на час виникнення спірних правовідносин), п. 3.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України №512/5 від 02.04.2012 року (в редакції чинній станом на 22.09.2016 року) для знятття раніше накладеного арешту.

Доводи апеляційної скарги ПП "Мегаполіс" у частині висновків суду про те, що в межах виконавчого провадження № 26462475 арешт на майно ПП "Мегаполіс" не накладався, тому відсутні підстави для його зняття не відповідають встановленим обставинам справи, оскільки зазначене виконавче провадження знищено, тому відсутня об`єктивна можливість перевірити чи накладався арешт на майно боржника. Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 06.08.2024 року у справі № 766/9932/20 , встановлені обставини, які мають преюдиційне значення у даній справі а саме , що арешт на нерухоме майно ПП "Мегаполіс" був накладений в рамках виконавчого провадження № 26462475 про стягнення заборгованості ПП "Мегаполіс" перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" у сумі 1820, 00 грн. за виконавчим листом від 29.04.2011р. № 2-2169/11, виданим Суворовським районним судом м. Херсона і що 29.10.2024 заборгованість підприємством погашена підлягають відхиленню з наступних підстав.

Наявність у провадженні Дніпровського РВ ДВС виконавчого провадження ВП №52214726 з приводу виконання виконавчого листа. № 2-2169/11 виданого Суворовським районним судом м. Херсона 29.04.2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , приватного підприємства "Омега-Сервіс", приватного підприємства "Мегаполіс", Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Юг-Трейд ЛТД" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором 012104-01/1022 від 14 листопада 2006 року в сумі 1 464 438,35 грн та накладення 16.05.2011 у зв`язку із його виконанням арешту на належне боржникам майно підтверджується відомостями із Автоматизованої системи виконавчого провадження згідно інформації з ВП - спецрозділ .

Вказана інформація надана представником Дніпровського РВДВС м. Херсона із Автоматизованої системи виконавчого провадження через електронний суд разом із відзивом на скаргу підприємства. Автоматизована система виконавчого провадження- це Державний реєстр, комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження. Надана інформація є належним , допустимим і достовірним доказом у справі.

Що стосується встановлених постановою Одеського апеляційного суду у справі №766/9932/20 обставин накладення 17.05.2011 арешту на майно ПП "Мегаполіс" у виконавчому провадженні № 26462475, які, на думку скаржника, мають преюдиційне значення у даній справі, вказані обставини не спростовують перебування на примусовому виконанні у Дніпровському РВ ДВС виконавчого провадження №52214726 із виконання виконавчого листа № 2-2169/11 виданого Суворовським районним судом м.Херсона 29.04.2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , приватного підприємства "Омега-Сервіс", приватного підприємства "Мегаполіс", Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Юг-Трейд ЛТД" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором 012104-01/1022 від 14 листопада 2006 року в сумі 1 464 438,35 грн та накладення 16.05.2011 у зв`язку із його виконанням арешту на належне боржникам майно.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не врахував, що відсутнє виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 29.04.2011 року № 2-2169/11, а строк його пред`явлення до виконання сплив, стягувач втратив право на пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому відсутні підстави для подальшого збереження арешту на майно боржника, підлягають відхиленню, оскільки відповідно пункту 1 частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт із майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають.

Посилання у скарзі на висновки Верховного Суду у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21, ЄДРСРУ № 108296856), а також у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21,ЄДРСРУ № 108653799) щодо недопустимості збереження арешту майна за подібних умов є безпідставними і підлягають відхиленню, оскільки обставини у зазначених справах не є релевантними обставинам даної справи.

Доводи скарги про те, що наявність протягом тривалого часу арешту на майно боржника за відсутності відкритого виконавчого провадження та відсутності фактичної можливості реалізації стягувачем своїх майнових вимог є необґрунтованим та непропорційним втручанням у право ПП "Мегаполіс" на мирне володіння своїм майном, гарантоване як національним законодавством, так і положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не заслуговують на увагу і підлягають відхиленню, оскільки у такий спосіб держава уберігає добросовісного стягувача від недобросовісної поведінки (не виконання зобов`язань) боржника, гарантує обов`язковість виконання рішення суду і права на справедливий суд.

Посилання у скарзі на порушення прав іпотекодержателя ОСОБА_1 на отримання можливості задоволення своїх вимог за рахунок майна підприємства є безпідставним, оскільки правовідносини у даній справі стосуються прав і обов`язків лише її учасників, якою остання не являється.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів дійшла висновку, що дії державного виконавця про відмову у знятті арешту із майна боржника відповідають вимогам закону, підстави , передбачені частиною 4 статті 59 закону України "Про виконавче провадження" для зняття арешту із майна ПП "Мегаполіс" відсутні. Заявник не позбавлений права звертатися до суду із позовом про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, наслідком якого є зняття арешту із майна боржника.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, тому підлягають відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Згідно частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Мегаполіс" подану адвокатом Резуненко Денисом Сергійовичем залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, з дня складання повного рішення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції Верховного Суду.

Повний текст складено 30.09.2025.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді : О.В. Кутурланова

І.В. Склярська