ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5097/25 Номер провадження 22-ц/814/2622/25Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2025 року по справі за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного підприємства "Люг", ОСОБА_3 про визнання недійсним майнових дій боржника,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2025 року приватний виконавець Скрипник В.Л. звернувся до суду з позовом в інтересах стягувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПП «Люг», ОСОБА_4 , в якому просив визнати недійсними 4 майнові дії боржника ПП «Люг» з повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в загальній сумі 800000 грн. на користь ОСОБА_3 .

Вимоги обґрунтовані тим, що в нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 72146702 про стягнення з ПП «Люг» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості у сумі 620225,32 грн.

ПП «Люг» здійснило майнові операції у вигляді перерахування грошових коштів як повернення фінансової допомоги на підставі договорів у сумі 800000 грн. на користь ОСОБА_3 , що на його думку свідчить про вчинення дій з метою виведення коштів з-під стягнення та уникнення в такий спосіб виконання судового рішення щодо стягнення присуджених коштів.

Вважає, що має право звернення до суду з позовом в інтересах стягувачів, оскільки саме на нього як виконавця, покладено обов`язок забезпечення виконання судових рішень.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2025 року позовну заяву Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного підприємства "Люг", ОСОБА_3 про визнання недійсним майнових дій боржника визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановляючи ухвалу, суд дійшов висновку про відсутність у приватного виконавця права на звернення до суду з позовом в інтересах стягувачів щодо оскарження майнових дій боржника, які він помилково розцінив як вчинення фраудаторного правочину.

Не погодившись з ухвалою суду, приватний виконавець Скрипник В.Л. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви з огляду на відсутність в нього повноважень на звернення до суду, оскільки він, в розумінні положень ч. 4 ст. 42 ЦПК України, є уповноваженою особою на звернення до суду в інтересах стягувачів з метою забезпечення виконання судового рішення, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 червня 2022 року по справі №2/591/11.

Звертає увагу, що обов`язок ініціювання судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення покладається на компетентні органи, уповноважені державою на забезпечення виконання судових рішень.

Також вважає помилковим висновок суду щодо відсутності в нього виконавчих проваджень, що спростовується інформацією з АСВП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що в квітні 2025 року приватний виконавець Скрипник В.Л. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ПП «Люг», ОСОБА_4 про визнання недійсним майнових дій боржника по відчужуванню грошових коштів шляхом повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.

Вважаючи, що приватний виконавець не наділений правом на звернення з вказаним позовом в інтересах інших осіб, місцевий суд, в порядку п.4 ч.4 ст.185 ЦПК України, ухвалив рішення про повернення позовної заяви позивачу.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду, якого він дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 4 ст. 42 ЦПК України у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду в інтересах ОСОБА_1 та Тригуб В.С. приватний виконавець вказував, що в нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №72145702 про стягнення з ПП «Люг» на користь вказаних осіб моральної шкоди по 274962 грн. на кожного та інших судових витрат.

Під час перевірки історій майнових операцій підприємства-боржника йому стало відомо, що після ухвалення Чорнобаївським районним судом Черкаської області 09.01.2023 рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральної шкоди, підприємство здійснило майнові операції у вигляді перерахування коштів як повернення фінансової допомоги в загальному розмірі 800000 грн. на користь ОСОБА_3 .

Вказані дії на думку приватного виконавця свідчать про вчинення відповідачами фраудаторного правочину та неможливість в зв`язку з цим здійснити задоволення вимог кредиторів за рахунок майнових активів боржника.

В своїй позовній заяві він стверджує, що відсутність у виконавця окремо визначеного процесуальним законом повноваження звертатися до суду в інтересах стягувачів з вимогою щодо оспорювання фраудаторного правочину, вчиненого боржником на шкоду кредитору, не повинна створювати перешкоди в реалізації права цього кредитора на виконання судового рішення.

Зазначені підстави заслуговують на увагу як такі, що повністю узгоджуються з правовими позиціями, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11.

Так, в зазначеній постанові, Верховний Суд вказав, що покладення тягаря щодо повернення майна боржника (спонукання до оспорення фраудаторного правочину, тобто ініціювання наступних судових процесів) на кредитора, який уже виграв попередній судовий процес щодо стягнення суми боргу і правомірно очікує від держави вчинення всіх можливих дій на забезпечення виконання судового рішення компетентними органами, нівелює сутність конституційного права кредитора на судовий захист та суперечить положенням статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України.

Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина друга статті 4, частина четверта статті 42 ЦПК України), в тому числі за позовом про визнання недійсним правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна (оспорення фраудаторного правочину).

В даному випадку оспорювання приватним виконавцем дій підприємства здійснено як процесуальна гарантія забезпечення інтересів стягувачів задля можливості доступу до активів боржника та їх повернення з метою звернення на них стягнення, тобто пов`язаного з тим, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину.

Наданим приватним виконавцем Скрипником В.Л. витягом з АСВП доводиться відкриття ним чотирьох виконавчих проваджень 03.07.2023 щодо стягнення з ПП «ЛЮГ на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошових коштів.

Наведене свідчить про те, що приватний виконавець діє як компетентний орган, на якого законом покладено обов`язок по виконанню судових рішень, а відтак перекладати на самих стягувачів необхідність реалізувати ухвалене на їх користь судове рішення шляхом пред`явлення ще нового позову до боржника, не буде відповідати принципу обов`язковості виконання судового рішення та порушуватиме баланс прав та інтересів сторін.

Між тим, зазначені обставини та наведений правовий висновок Верховного Суду залишились без належної уваги суду першої інстанції , що призвело до помилково висновку про відсутність у приватного виконавця, в провадженні якого перебуває виконавчий лист, повноважень на пред`явлення в інтересах стягувачів позову про оспорювання дій боржника, спрямованих на відчуження майна з метою уникнення виконання грошових зобов`язань перед кредиторами.

За вказаних обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст виготовлено 29 вересня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин В.П. Пікуль