Провадження № 4-с/344/19/25
У Х В А Л А

22 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі судового засідання Стефанюк Х.Я.,

за участі представника заявника адвоката Гаталяка М.Я., державного виконавця Гвоздецької Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за скаргою адвоката Гаталяка Макара Ярославовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , особа, рішення якої оскаржується: старший державний виконавець Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гвоздецька Р.В., про визнання незаконним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Гаталяк Макар Ярославович в інтересах ОСОБА_2 (надалі також «Скаржник») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, в якій просив визнати незаконним повідомлення старшого державного виконавця Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гвоздецької Р.В. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 26.08.2025 року; зобов`язати її виконати судове рішення.

Вимоги скарги мотивував тим, що, відмовляючись прийняти судовий наказ до виконання, виконавець безпідставно посилалася на п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки законодавством України не встановлено для заявника-стягувача за виконавчим документом подавати документи, які підтверджують його особу. Вважає, що державний виконавець вийшла за межі наданих їй законом повноважень.

Скаржник адвокат Гаталяк Макар Ярославович в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Державний виконавець Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гвоздецька Р.В. на адресу суду направила заперечення на скаргу, в якій просила у її задоволенні відмовити. Обґрунтовуючи заперечення на скаргу, зазначила, що вона, як державний виконавець, не могла пересвідчитися у тому, що стягувач особисто реалізував свої права щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки друкована заява ОСОБА_2 про виконання судового наказу надійшла до органу ВДВС поштовим зв`язком, однак через відсутність будь-яких документів державним виконавцем не вдалось встановити достовірну особу підписувача.

Заінтересована особа ОСОБА_1 про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, письмових пояснень, заяв чи клопотань не подавав.

Проаналізувавши доводи скаржника, державного виконавця, матеріали справи, Судом встановлено наступне.

15 серпня 2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі №344/13857/25 видано судовий наказ, яким наказано:

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06.08.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету:22030106, судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема:

1-1) судові накази.

26 серпня 2025 року на адресу Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява ОСОБА_2 про виконання судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2025 року у справі №344/13857/25.

Як встановлено судом, до даної заяви було додано оригінал судового наказу від 15 серпня 2025 року у справі №344/13857/25.

26 серпня 2025 року старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гвоздецькою Р.В. винесено повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання.

Підставою повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання державним виконавцем зазначено наступне: «не надано підтверджуючих документів, що посвідчує особу заявника».

Правовою підставою такого рішення державним виконавцем зазначено пункт 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на незаконність вищевказаного повідомлення, представник стягувача звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з даною скаргою.

Згідно з вимогами статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 18 ЦПК України).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу визначено частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (виконавчих документів) (далі рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (надалі також «Інструкція»).

Згідно пункту 3 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості:

назва і дата видачі виконавчого документа;

прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача;

дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача;

номер телефону стягувача;

унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (далі - УНЗР) стягувача - фізичної особи (за наявності);

спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів);

реквізити рахунку, відкритого у банку або іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності);

відомості про часткове виконання рішення боржником.

Отже, Суд зауважує що чинним законодавством про виконавче провадження передбачено чіткі імперативні вимоги щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання, відповідний порядок та перелік документів, які додаються стягувачем до заяви про примусове виконання судового рішення.

А тому, повертаючи виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з посиланням на п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, вважаючи що стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження») дійшла такого висновку передчасно.

Як встановлено Судом, у спірних правовідносинах стягувачем 21.08.2025 року було подано заяву про примусове виконання рішення, в якій зазначено всі передбачені пунктом 3 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень відомості, у зв`язку з чим у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо посилання державного виконавця в судовому засіданні на те, що вона, як державний виконавець, не могла пересвідчитися у тому, що стягувач особисто реалізував свої права щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки друкована заява ОСОБА_2 про виконання судового наказу надійшла до органу ВДВС поштовим зв`язком, однак через відсутність будь-яких документів державним виконавцем не вдалось встановити достовірну особу підписувач, Суд зауважує, що наданий Законом України «Про виконавче провадження» комплекс прав та закріплених повноважень надає державному виконавцю можливість встановити належним чином особу стягувача та особисту реалізацію ним свого права щодо пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

За таких обставин суд приходить до висновку про незаконність повідомлення старшого державного виконавця Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гвоздецької Р.В. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 26.08.2025 року та необхідність його скасування із зобов`язанням державного виконавця повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 21.08.2025 року про примусове виконання судового наказу та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного Суд вважає, що доводи скаржника про незаконність оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документу, із зобов`язанням вчинити дії, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката Гаталяка Макара Ярославовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , особа, рішення якої оскаржується: старший державний виконавець Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гвоздецька Р.В., про визнання незаконним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гвоздецької Р.В. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 26.08.2025 року .

Зобов`язати уповноважену особу Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 21.08.2025 року про примусове виконання судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.09.2025 року.

Суддя Домбровська Г.В.