У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

02 жовтня 2025 року суддя Подільського районного суду м.Києва Войтенко Т. В. , розглянувши заяву адвоката Литвин Валентини Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною,-

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2025 року до суду надійшла заява Литвин Валентини Василівни , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , були в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.06.2020 р. Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції м Київ, актовий запис№ 1310. Рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/6036/23 від 26 жовтня 2023 року даний шлюб було розірвано.

Після розлучення дитина залишилася проживати з матір`ю - ОСОБА_2 .

У заяві про забезпечення позову до його подачі заявник зазначає, що є військовослужбовцем Національної гвардії України, який у період воєнного стану виконує конституційний обов`язок щодо захисту держави від збройної агресії російської федерації. У зв`язку з цим він обмежений у можливості постійного перебування поруч із дитиною та баченням її. Попри щире бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, мати чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, не дає можливості спілкуватися з дитиною, не відповідає на телефонні дзвінки та повідомлення, відмовляє у наданні інформації щодо місцезнаходження дитини, вивозить дитину за кордон без відома та згоди батька, позбавляючи його можливості будь-якого контакту з дитиною.

Зазначає, що 05 вересня 2025 року позивач ОСОБА_1 прибув за місцем проживання своєї колишньої дружини - ОСОБА_2 , з метою побачитися зі своїм малолітнім сином - ОСОБА_4 . Однак відповідачка категорично відмовила у можливості спілкування батька з дитиною, проігнорувала телефонні дзвінки та повідомлення позивача. На той момент позивачу також не було відомо фактичне місцезнаходження його сина, що викликало серйозне занепокоєння та обґрунтовані побоювання за подальшу можливість реалізації його батьківських прав. У зв`язку з цим, 05.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою, яка була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Подільським управлінням поліції ГУНП у місті Києві за № 43396. За результатами звернення йому було видано талон-повідомлення, підписаний старшим інспектором, капітаном поліції Подільського УП - Рязанцевим В.П. Після реєстрації заяви з позивачем зв`язався слідчий, який повідомив, що за отриманою інформацією відповідачка ОСОБА_2 разом із малолітнім сином виїхала за межі України 22 серпня 2025 року до Королівства Норвегія. Зі слів відповідачки, вона має намір повернутися до України лише у двадцятих числах вересня 2025 року. Матір повідомила слідчому поліції, що перебуває там нібито у відпустці. При цьому відомо, що аналогічні виїзди здійснювалися і раніше, систематично.

Посилаючись на те, що відповідачка самовільно та без згоди батька дитини здійснює вивезення малолітнього за межі України, систематично перешкоджає батькові у спілкуванні з сином та фактично позбавляє його можливості реалізовувати свої батьківські права, ОСОБА_1 зазначив, що має намір звернутися із позовною заявою до Відповідачки про встановлення порядку його участі у вихованні дитини.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає, що існує реальна загроза остаточного позбавлення батька можливості брати участь у житті своєї дитини, адже у разі подальшого вивезення дитини за кордон без згоди батька виконання майбутнього рішення суду щодо встановлення порядку його участі у вихованні дитини буде фактично унеможливлено.

Відтак, у заяві про забезпечення позову до його подачі, ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення позову шляхом тимчасової заборони відповідачці - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) разом із малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїжджати за межі території України до набрання законної сили судовим рішенням у справі про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Просить направити ухвалу про забезпечення позову для виконання у Державну прикордонну службу України, з метою недопущення виїзду дитини за межі держави без згоди батька до вирішення спору по суті.

Суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно вимог ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та визначаються судом залежно від фактичних обставин у кожному конкретному випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини повинен вирішуватися з урахуванням та найкращим забезпеченням інтересів дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч.4ст.263 ЦПК України).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, так як питання обґрунтованості заявлених вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суд (постанова від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

У постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 643/5842/16-ц (провадження № 61-47217св18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 288/162/19-ц (провадження № 61-11750св19) викладено правовий висновок, що суди відповідно до статей 149, 150 ЦПК України не можуть застосовувати як спосіб забезпечення позову заборону дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України, оскільки такий захід не передбачений цивільним процесуальним законом.

Якщо батьки дитини не можуть узгодити місце її проживання і кожен із них вважає доцільним визначити таке місце з ним, то до ухвалення остаточного рішення у справі про визначення місця проживання дитини суд може забезпечити позов шляхом визначення її зустрічей з матір`ю з урахуванням якнайкращих інтересів дитини і того, що на час розгляду справи дитина проживає з батьком.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що зустрічі та спілкування одного з батьків із дитиною є співмірним заходом забезпечення позову про визначення місця проживання дитини (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 127/31828/19, від 24 лютого 2022 року у справі № 361/8355/21, від 05 грудня 2023 року у справі № 490/2077/23, від 22 червня 2022 року у справі № 757/33742/19-ц, від 31 серпня 2022 року у справі № 545/3933/21, від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/1253/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 467/403/22).

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 просить забезпечити його майбутній позов у спосіб, який не передбачений ЦПК України, про що наголошував Верховний Суд у своїх постановах, суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у спосіб заборони виїзду за кордон.

Керуючись ст.ст.151-153,259,260,353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Литвин Валентини Василівни , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяТ. В. Войтенко