Дата документу 26.09.2025
Справа № 334/6147/25
Провадження № 2/334/3406/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного Товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м.Запоріжжя з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості у загальному розмірі 42 759,57 грн., яка складається з заборгованості (1)за кредитним договором № 901 від 11.07.2019 року у розмірі 17 155,95 грн., (2) за кредитним договором № 401 від 10.01.2022 в розмірі 25 603,62 грн..

Судом в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України отримано відповідь №1630350 від 01.08.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, згідно якої ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 25.07.2018 по 21.03.2023 року, станом на теперішній час адреси реєстрації не зазначено.

01.08.2025 року судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надіслано запит до Департаменту адміністративних послуг ЗМР про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі.

06.08.2025 року отримано відповідь на запит, згідно якої ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 25.07.2018 по 21.03.2023 року, станом на теперішній час в м. Запоріжжі не зареєстрована.

06.08.2025 року судом в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України надіслано запит до Державної міграційної служби як розпорядника ЄДДР про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі.

06.08.2025 року судом надіслано запит до Департаменту соціального захисту населення ЗМР про фактичне місце проживання відповідача як внутрішньо-переміщеної особи.

18.08.2025 року до суду надійшла відповідь на запит, згідно якої ОСОБА_1 не зареєстрована як внутрішньо-переміщена особа у Запорізькій області.

Станом на 16.09.2025 року до суду від Державної міграційної служби як розпорядника ЄДДР не надійшла відповідь на запит суду, у зв`язку з чим 16.09.2025 року судом повторно направлено запит до Державної міграційної служби як розпорядника ЄДДР про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі.

25.09.2025 року отримано відповідь на запит від Державної міграційної служби як розпорядника ЄДДР, згідно якої ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до 21.03.2023 року, станом на теперішній час інформація відсутня.

Вивчивши зміст позовної заяви та матеріалів, доданих до неї, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Правила об`єднання і роз`єднання позовів визначені ст. 188 ЦПК України.

Статтею 188 ЦПК України визначено підстави та порядок об`єднання і роз`єднання позовних вимог. Зокрема, згідно з частиною першою цієї статті в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення цивільного спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються пов`язаністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же підстав або доказів.

Метою об`єднання позовних вимог є можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання непов`язаних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому, об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Під вимогою розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача стосовно предмету спору. Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Кожна кредитна операція (операція позики) є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного кредитного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (різні кредитні договори, договори факторингу тощо).

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.02.2019 у справі № 910/11811/18, від 25.07.2019 у справі № 916/2733/18 та від 16.10.2020 у справі № 910/7186/19.

Як вбачається з позовної заяви, у ній позивачем об`єднані позовні вимоги про стягнення заборгованості за двома різними кредитними договорами, які укладені між сторонами в різний період часу.

В той же час, із змісту позовної заяви вбачається, що заявлені вимоги позивач обґрунтовує різними доказами, зокрема різними розрахунками заборгованості за двома різними кредитними договорами. Заявлені вимоги також не є похідними одна від одної. Отже, позивачем порушено правило об`єднання позовних вимог, які визначені статтею 188 ЦПК України, оскільки такі позовні вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, такі вимоги не є основними та похідними, вимоги заявлені з різних підстав. За поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню окремі спори з різним предметом спору щодо стягнення заборгованості за різними договорами, указані вимоги не є однорідними та такими які нерозривно пов`язані між собою.

Відтак, заявлені вимоги не можуть бути об`єднані в одне провадження та сумісний їх розгляд є неможливим. Під час розгляду справи суд має надати оцінку умовам кожного з укладених договорів та правовій природі кожного з них, а також встановити обставини щодо виконання / невиконання сторонами умов цих договорів, обставин укладення договорів, дотримання їх умов сторонами, а також правомірність заявлених до стягнення сум, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних зі встановленням обставин, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги.

Крім того, не встановлено наявності підстав для застосування положень статті 188 ЦПК України щодо роз`єднання позовних вимог, оскільки роз`єднаними можуть бути вимоги, які за правилами ч. 1 ст. 188 ЦПК України можуть бути об`єднаними. Позивач з власної ініціативи об`єднав позовні вимоги без дотримання правил об`єднання позовних вимог.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду порушено правила об`єднання позовних вимог, визначені ст. 188 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 188 ЦПК України визначено, що суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Проте, даними нормами визначено компетенцію суду об`єднати справи після надходження їх до суду, при вирішенні питання про відкриття провадження або до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

У даному випадку суд вважає, що позивачу слід звернутись до відповідача з окремими позовами за кожним кредитним договором та оплатити судовий збір за подання кожного позову майнового характеру, виходячи з ціни позову, відповідно до ЗУ «Про судовий» збір, а в подальшому вирішити питання про доцільність об`єднання в одне провадження справ за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність повернення позову Акціонерного Товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст.177,185, 188 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного Товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Коломаренко К. А.