Справа № 490/9259/20
н/п 2/490/3002/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позову позивач зазначє, що 30.04.2020 року та 03.07.2020 року помилково переказав відповідачу кошти в сумі 11820,00 грн. Позивач звертався до відповідача про повернення помилково перерахованих ним грошових коштів, однак такі йому не були повернуті. Оскільки відповідач зберіг у себе грошові кошти позивача за відсутності правових підстав, добровільне повернення помилково сплачених коштів не відбулося, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом про стягнення із відповідача перерахованих грошових коштів на підставі положень статті 1212 ЦК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 року головуючим суддею визначено суддю Черенкову Н.П.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва Черенкової Н.П. від 31.03.2021 року справу передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніної С.М. від 18.08.2021 справу передано на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва за територіальною підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2022 року головуючим суддею визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва Саламатіна О.В. від 13 січня 2022 року справу прийнято до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

08 червня 2022 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи через мобілізацію головуючого по справі.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 14 липня 2022 року прийнято справу до свого провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.12.2023 року було скасовано ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2023 року, а справу направлено до цього ж суду для продовження розгляду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.01.2024 року відведено суддю Чулупа О.С. від розгляду даної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2024 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 26.01.2024 року прийнято справу до свого провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.04.2024 року позов залишено без розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 26 травня 2025 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.04.2025 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.01.2024 року відведено суддю Гуденко О.А. від розгляду даної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 року визначено головуючого по справі суддю Черенкову Н.П.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкової Н.П. від 03.06.2025 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.06.2025 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

17.06.2025 року матеріали справи передано судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 18.06.2025 року прийнято до свого провадження цивільну справу та постановлено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначення справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява представника позивача від 31.03. 2021 року про розгляд справи без його участі.

У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. В матеріалах справи міститься заява відповідача від 30.08.2023 року в якій, крім іншого, відповідачем висловлено свою позицію щодо позовних вимог. Так, відповідач зазначає, що позовні вимоги не визнає, банківською картою у 2020 році користувався його батько ОСОБА_3 , гроші він отримав на виготовлення меблів, так як його банківські рахунки було заблоковано за борги. Вважає, що він не може бути належним відповідачем у справі, оскільки у його батька з позивачем існували домовленості про надання послуг, а виготовленням меблів у 15 років відповідач займатися не міг тому, що навчався в цей час в школі.

Пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням встановлених судом обставин та на підставі статтей 223 та 247 ЦПК України, справа слухається за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії дубліката квитанції №Р24А448213310С10465 від 03.07.2020 року ОСОБА_1 переказав ОСОБА_2 кошти в сумі шість тисяч двісті грн 00 коп. Призначенням платежу зазначено переказ особистих коштів за меблі Троїцька 240а/5.

Як вбачається з копії дубліката квитанції №Р24А323793532С64707 від 30.04.2020 року ОСОБА_1 переказав ОСОБА_2 кошти в сумі п`ять тисяч шістсот двадцять грн 00 коп. Призначенням платежу зазначено переказ особистих коштів за меблі Троїцька 240а/5.

Також перерахування вказаних сум коштів позивачем на картку відповідача підтверджується виписками з банку про рух коштів від 02.09.2020 року.

26.10.2020 року позивач ОСОБА_1 направив листа відповідачу ОСОБА_2 з повідомленням про помилкове перерахування коштів та проханням повернути вказані кошти позивачу як власнику.

27.10.2020 року мати відповідача направила позивачу на електронну адресу повідомлення в якому зазначила про підробку позивачем платіжного документа, оскільки в ньому зазначено про перерахування коштів за виготовлення меблів. Також в даному повідомлені зазначено, що відповідач навчається в школі і ніяким виготовленням меблів не займається та запропоновано вирішувати всі питання з особою у якої позивач робив замовлення на меблі.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з частиною третьою статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Так, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20, набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Оцінюючи досліджені судом докази та враховуючи зазначені у позовній заяві доводи позивача та поясненнявідповідача, які надані ним в заяві від 30.08.2023 року, судом встановлено що позивачем ОСОБА_1 двома платежами на загальну суму 11820,00 грн було перераховано кошти на картку відповідача ОСОБА_2 , за відсутності правової підстави для набуття таких коштів відповідачем, а тому кошти в сумі 11820,00 грн підлягають поверненню як безпідставно набуті. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна підлягають задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а також підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення безпідставно отриманих коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 11820 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5840 (п`ять тисяч вісімсот сорок) гривень 80 копійок, які складаються з 1211,20 грн - сума сплаченого судового збору та 5000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін