Справа № 342/184/25
Провадження № 2/342/287/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

секретарів судових засідань: Малик Г.В., Матієк І.П., Сьомкайло І.-М.І.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Дирбавки Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Дирбавка Роман Мирославович, до Городенківської міської ради про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Адвокат Дирбавка Р.М. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Городенківської міської ради та просить визнати за позивачкою право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що становить 1/2 частини житлового будинку за номером АДРЕСА_2 , та припинити дію заборони на відчуження такого об`єкту нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, між позивачкою та її матір`ю ОСОБА_2 15.08.2005 року укладено договір довічного утримання, посвідчений нотаріусом, згідно якого остання передає у власність позивачки частину житлового будинку за АДРЕСА_2 , а позивачка зобов`язується надати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення. Відчужувана частини житлового будинку, яка належать ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, має загальну площу 77,9 кв.м, житлова площа 40,7 кв.м. Також нотаріусом накладено заборону відчуження вказаної частини житлового будинку до припинення чи розірвання договору довічного утримання.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Городенка та договір довічно утримання припинив свою дію.

Постановою приватного нотаріуса відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії знятті та припиненні заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, яка є предметом договору довічного утримання, оскільки у позивачки відсутнє зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна та є розбіжності щодо предмету нерухомого майна.

Згідно рішення виконавчого комітету Городенківської міської ради народних депутатів від 03.03.1992 №168 «Про продаж квартири АДРЕСА_3 в особисту власність» виконком міської ради продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 площею 77,3 кв.м, що становить частину будинку. Договір купівлі-продажу від 01.04.1992 підтверджує, що виконком Городенківської міської ради продав, а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_4 .

ОСОБА_3 , батько позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно даних БТІ за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про спадщину за законом. Згідно технічного паспорта загальна площа квартири 79,3 кв.м, житлова 41,2 кв.м.

Отже, частину будинку АДРЕСА_2 , яка була предметом договору довічного утримання, посвідченого нотаріусом, що належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Городенківською ДНК 04.08.1994 №381 та квартира АДРЕСА_5 житловою площею 40,7 кв.м загальною площею 77,3 кв.м, що становить частину будинку у АДРЕСА_6 , що належала ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 01.04.1992 є одним і тим самим обєктом нерухомого майна , на який позивачка набула право власності згідно договору довічного утримання від 15.08.2005 року.

Через непроведення реєстрації такого права та наявність розбіжностей у правовстановлюючих документах щодо визначення об`єкту нерухомого майна, позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права власника на квартиру.

Ухвалою від 28.02.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.06.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 30.07.2025 представник позивачки адвокат Дирбавка Р.М. підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, позов просив задовольнити.

В подальшому, 15.09.2025 представник позивачки адвокат Дирбавка Р.М. подав заяву, просив судове засідання провести без його участі та за відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.

01.04.2025 через систему «Електронний суд» на електронну пошту суду представник відповідача - Городенківської міської ради надіслав до суду заяви про розгляд справи без участі відповідача.

Дії відповідача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про завершення розгляду справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-284 ЦПК України, заочного рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров`я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом.

Статтею 749 ЦК України визначені обов`язки набувача за договором довічного утримання, а саме частина 1 ст. 749 ЦК України передбачає, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Знідно ст 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Судом встановлено, що згідно договору довічного утримання від 15.08.2005 року, посвідченого 15.08.2005 року нотаріусом Городенківського РНО, зареєстрованого у реєстрі №2332, ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 частину житлового будинку за АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 зобов`язується надати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення.

Відчужувана частина житлового будинку належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Городенківською ДНК від 04.08.1994 за №381 та зареєстрованого в Коломийському МБТІ у реєстрову книгу №15 за номером запису №2239 від 04.08.94 року. частина житлового будинку має загальну площу 77,9 кв.м, житлова площа 40,7 кв.м.

Також 15.08.2005 нотаріусом Сидорук Л.О., на підставі ст.73 ЗУ «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання, накладено заборону відчуження зазначеної в договорі частини житлового будинку за АДРЕСА_2 до припинення чи розірвання договору довічного утримання.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.1994 року спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружина ОСОБА_2 . Свідоцтво складається з частини житлового будинку житловою площею 40,7 кв.м, розташованого у АДРЕСА_7 , яка належала померлому ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Городенківською ДНК 01.04.1992 року, зареєстрованого у реєстрі за №309.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть , виданого Городенківським ЗАГС 28.09.1993 року, серія НОМЕР_1 .

За даними копії рішення виконавчого комітету Городенківської міської ради народних депутатів від 03.03.1992 №166 вирішено продати ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_8 в особисту власність.

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного між виконкомом Городенківської міської ради народних депутатів та ОСОБА_3 від 01.04.1992 року виконком Городенківської міської ради продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_9 . Договір зареєстровано за №309, записано у реєстрову книгу під №2239.

За даними Коломийського МБТІ ОСОБА_2 є власником частини будинку по АДРЕСА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.08.1994.

Підставою звернення позивачки до суду стала відмова нотаріуса у знятті заборони відчуження об`єкту нерухомого майна у АДРЕСА_10 яке є предметом договору довічного утримання, посвідченого Сидорук Л.О., 15.08.2005 та зареєстрованого у реєстрі за №2332, через неможливість провести державну реєстрацію припинення обтяження у державному реєстрі прав, оскільки подані відомості та документи, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії в цілому, містять між собою суттєві розбіжності щодо об`єкту нерухомого майна. За результатом аналізу вказаних документів, предметом договору довічного утримання є частина житлового будинку за АДРЕСА_2 , а згідно технічного паспорту та виписки з інвентаризаційних матеріалів це фактично квартира АДРЕСА_1 . Оскільки фактично частини житлового будинку за АДРЕСА_2 не існує (у зв`язку з помилкою у документі власності ОСОБА_2 , який був підставою для укладення договору довічного утримання), нотаріус не вправі проводити державну реєстрацію припинення обтяження, створюючи новий розділ чи запис у державного реєстрі, права на об`єкт якого фактично немає.

Аналізуючи подані позивачкою документи суд встановив, що частина житлового будинку за АДРЕСА_2 , яка була предметом договору довічного утримання від 15.08.2005 року, та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та квартира АДРЕСА_11 , що належала ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 01.04.1992 року, є одним і тим ж об`єктом нерухомого майна.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України.

За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частина 1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

За даними свідоцтва про смерть, виданого 22.11.2023 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серія НОМЕР_2 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, договір довічного утримання від 15.08.2005 року припинив свою дію.

Доказів неналежного виконання набувачем квартири - ОСОБА_1 умов укладеного договору судом не встановлено.

Згідно довідки Городенківської державної нотаріальної контори від 22.04.2025 №476/02-14 спадкова справа щодо ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заведена.

Згідно копії довідки Центру надання адміністративних послуг від 04.03.2025 №2897585 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована на день смерті по АДРЕСА_10 . На день її смерті за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На підтвердження родинних зв`язків позивачки та померлої ОСОБА_2 долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про народження, виданого 31.10.2024 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серія НОМЕР_3 , згідно якого батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

За даними копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 05.08.1992, серія НОМЕР_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 05.08.1992 року розірвали шлюб. Факт перебування у шлюбі підтверджено копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 09.04.2025.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 22.09.1992 року відділом ЗАГСу у м.Городенка, серія НОМЕР_5 , ОСОБА_5 уклав шлюб із ОСОБА_8 .

Згідно копії технічного паспорта на квартира АДРЕСА_12 , виготовленого 15.04.2024, житловий будинок споруджено в 1960 році, загальна площа 79,3 кв.м.

Ринкова вартість квартири АДРЕСА_12 , загальною площею 79,3 кв.м, на 24.08.2024 року становить 277550 грн, що стверджується копією звіту про оцінку, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 16.06.2025, вбачається, що відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_12 , відсутні.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав зокрема підлягають іпотека, заборона відчуження нерухомого майна.

У відповідності до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачений перелік підстав для державної реєстрації прав та обтяжень.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрацію обтяжень проводиться, серед іншого, на підставі судового рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Згідно даних з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на будинок АДРЕСА_6 , власником якого є ОСОБА_2 , накладено заборону згідно договору довічного утримання від 15.08.2005.

Враховуючи, що позивачка згідно договору довічного утримання набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що становить 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Дирбавка Роман Мирославович, до Городенківської міської ради про визнання права власностізадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що становить 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 .

Припинити обтяження у вигляді заборони відчуження 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 : тип обтяження - заборона на нерухоме майно, арешт, реєстраційний номер: 2296439, зареєстровано 16.08.2005 року приватним нотаріусом Сидорук Л.О., підстава обтяження: договір довічного утримання ВСМ084829 Д№2332, 15.05.2005, ОСОБА_9 , об`єкт обтяження: АДРЕСА_6 , номер за РПВН:11633439.

Рішення суду набирає законної сили після закінченнястр оку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- представник позивачки адвокат Дирбавка Роман Мирославович, адреса робочого місця адвоката: вул. Демчука, буд.3, літ.А, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд.77, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область; .

Повний текст судового рішення складено 26.09.2025.

Суддя: Андріюк І.Г.