Справа № 177/2698/25
Провадження № 2/177/1653/25
У Х В А Л А

29.09.2025 Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Лященко В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

В провадження Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява.

Дослідивши матеріали позову, доходжу висновку про необхідність залишення останнього без руху з наступних підстав.

Так, згідно пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Окрім того, відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Однак позивачем на обґрунтування позову наводяться конкретні факти, які не підтверджуються відповідними доказами.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі з розгляду справ позовного провадження є позивач і відповідач.

Позивачем у позові про визнання права власності в порядку спадкування за законом може бути суб`єкт, який вважає себе спадкоємцем за законом або за заповітом, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на майно, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб тощо.

Відповідно до обставин викладених у позові, позивач має намір успадкувати домоволодіння та земельні ділянки за законом після смерті свого діда ОСОБА_2 , баби ОСОБА_3 , однак на підставі спадкової трансмісії отримала право на спадкування за законом після свого батька.

Отже, якщо немає заповіту, спадщина передається за законом, тобто в певній послідовності (черги спадкування). Кожна наступна черга отримує право на спадкування лише тоді, коли попередня відсутня, відмовилась або усунута.

При цьому, відповідачем у такому позові є спадкоємець, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, або така особа, що має до майна власний інтерес.

У якості відповідача позивачем залучено до участі у справі Глеюватську сільську раду Криворізького району Дніпропетровської області, та у мотивувальній частині позову вказано: «зі спадкоємців які залишилися живими залишилася тільки я позивач ОСОБА_1 ». Разом з тим у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2025 вказано, що із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до неї, приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Ставніченко О.П., ніхто не звертався.

Також з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2025 вбачається про наявність заведених спадкових справ №113/2018 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкової справи №344/2022 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та в свою чергу фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з вказаним позовом, стороною позивача не додано документів про коло всіх спадкоємців з метою визначення суб`єктного складу провадження та звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Так, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати, зокрема, коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Для вирішення заявлених позовних вимог важливим є встановлення наявності/відсутності інших спадкоємців, з`ясування питання чи прийняли інші спадкоємці спадщину за спадкодавця.

Відтак, для вирішення заявлених позовних вимог важливим є встановлення наявності/відсутності інших спадкоємців, з`ясування питання чи прийняли інші спадкоємці спадщину. Ці обставини визначають і як фактичне підґрунтя позову, так і суб`єктний склад відповідачів.

Крім того, позивач просить визнати право власності на земельні ділянки розташовані на території Дмитрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області кадастровий номер :03:001:1000 та :03:001:0476. Враховуючи місцезнаходження нерухомого майна позивачем необґрунтовано звернення до суду з вимогами тільки до відповідача Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, за умови відсутності інших спадкоємців.

Отже, стороні позивача потрібно уточнити коло осіб, які беруть участь у справі.

Позивач, ставлячи питання про визнання за нею у судовому порядку права на майно у порядку спадкування, має вказати на правові підстави такого звернення з подібною вимогою, між тим з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті його матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, додані до позовної заяви витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно датовані 2023 р., а відомості в них не містять актуальної інформації.

Частиною 5 ст. 177 ЦПК передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 та 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із позовом (заявою) повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позовної заяви.

При таких обставинах, відповідно до ст. 185 ЦПК України, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху та позивачу слід надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог суду про усунення недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Лященко