Справа № 163/1486/25
Провадження № 2/163/393/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючої судді Гайдук А.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованості на загальну суму 10 047,70 грн. за Кредитним договором № 566640936 від 25.12.2020 року, з яких:

- 5 909,51 грн. - заборгованість за основною сумою боргу;

- 4 138,19 грн. - заборгованість за відсотками.

Вимоги обґрунтовано тим, що вищевказаний кредитний договір відповідачка ОСОБА_1 уклала із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі ряду договорів факторингу та додаткових угод до них. Свої грошові зобов`язання за цим кредитним договором відповідачка не виконала ні первісному кредитору, ні новим кредиторам, в результаті чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками, яка в сукупності становить заявлений розмір позовних вимог - 10 047,70 гривень, з яких: 5 909,51 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 138,19 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 08 липня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, на адресу відповідача направлено копію ухвали та роз`яснено право на подання відзиву.

30 липня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечила факт отримання кредитних коштів та укладення кредитного договору № 566640936 від 25.12.2020 року в цілому, вказала, що позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позові, та просила відмовити у задоволенні позовної заяви.

05 серпня 2025 року, на виконання ухвали суду від АТ «КБ «ПриватБанк» надійшла інформація стосовно рахунків ОСОБА_2 з випискою по рахунку.

У відповіді на відзив представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вказав, що договір укладено відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», вжито усіх заходів для ідентифікації та перевірки особи, на підтвердження факту переказу грошових коштів за договором було подано клопотання про витребування доказів інформації по банківській карті ОСОБА_1 , яка, натомість, для підтвердження своїх заперечень, викладених у відзиві, жодних доказів не подала.

Клопотань про розгляд даної справи з призначенням судового засідання на адресу суду не надходило.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

25 грудня 2020 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку Закону України «Про електронну комерцію» уклали договір № 566640936, за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надає ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 9 250, 00 гривень строком на 98 днів. договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV5G78D.

У пункті 1.4 договору визначено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (дисконтна процентна ставка).

Пунктом 1.5 договору передбачено, що на умовах, викладених в п.1.6 договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 475,80 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (базова процентна ставка).

Умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку, вказаного в графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що, у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором, умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості (п.1.6. Договору).

На виконання умов договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 25 грудня 2020 року перерахувало на банківську картку ОСОБА_1 № 4149-49XX-XXXX-3118 обумовлену суму кредитних коштів в розмірі 9 250, 00 гривень, що підтверджується листом АТ "КБ «Приват Банк" та платіжним дорученням № fd669431-321c-4d28-8546-ad від 25.12.2020 року.

Згідно із розрахунком заборгованості за цим договором заборгованість відповідача перед первісним кредитором станом на 27 квітня 2021 року становить 10 047,70 гривень, з яких: за кредитом 5 909,51 гривень, за відсотками 4 138,19 гривень.

28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт) уклали договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступає фактору право вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Після чого між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт) укладено ряд додаткових угод до договору факторингу № 28/1118-01.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №131 до цього договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 566640936 від 25.12.2020 року в загальній сумі заборгованості 10 047,70 грн, з яких: по тілу кредиту 5 909,51 грн; по відсотках 4 138,19 грн.

Згідно з п.п.5.3.3 Договору факторингу № 28/1118-01 Фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.

В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд

додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу по 30.12.2024, всі інші

умови залишились без змін.

Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора

переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав

вимог, встановленому у відповідному додатку договору (п.4.1.).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до договору

факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн

Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 10 047,70 грн.

Також відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу фактор

має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі

відступати право вимоги на користь третіх осіб.

04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 10 047,70 грн. Даний факт підтверджується актом

прийому - передачі реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і надалі Закон в редакції на дату укладення кредитного договору у цій справі 03.12.2021) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законо-давства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стороною позивача до позовної заяви додано паспорт споживчого кредиту, сам кредитний договір, графік платежів, правила надання грошових коштів, довідку щодо дій позичальника, заявку на отримання грошових коштів в кредит, які підписані відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом.

Отже, існування між сторонами кредитних правовідносин належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».

Сам кредитний договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак, враховуючи його особисте підписання відповідачкою ОСОБА_1 , були достеменно відомі останній.

Враховуючи фактичні обставини справи, докази, надані позивачем на їх підтвердження, та вище наведенні положення ЦК України, заперечення відповідачки факту укладення кредитного договору № 566640936 від 25.12.2020 року та отримання кредитних коштів у сумі 9 250, 00 гривень не знайшли свого підтвердження.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування.

Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі.

Натомість, відповідачка свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконала ні первинному кредитору, ні новому кредитору (позивачу), заборгованість нею не повернута.

Існування у відповідачки заборгованості перед позивачем підтверджується доданим до позову розрахунками заборгованості, які відповідають умовам кредитного договору в частині основної суми боргу і нарахованих до 27 квітня 2021 року відсотків.

При розгляді справи суд, відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України, керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідачка взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та інших складових кредитного зобов`язання належним чином не виконувала, тим самим порушила умови договору, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість в загальній сумі 10 047,70 гривень, яка підлягає стягненню в користь ТОВ «Юніт Капітал» в судовому порядку.

Виходячи з викладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими і доведеними, тому позов підлягає повному задоволенню.

До стягнення представник позивача також заявив 7000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження цих витрат надано суду: договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01, додаткову угоду № 4 до договору № 05/06/25-01, укладені між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»; акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року, довіреність.

Слід врахувати те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Тому, враховуючи вищевказане, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, фактично надані види робіт, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 566640936 від 25.12.2020 року в загальній сумі 10 047 (десять тисяч сорок сім) гривень 70 копійок, яку становлять:

- 5 909 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`ять) гривень 51 копійка заборгованості за тілом кредиту;

- 4 138, 19 (чотири тисячі сто тридцять вісім) гривень 19 копійок заборгованості по відсотках.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Найменування позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»; місцезнаходження - Україна, 01024, місто Київ, вулиця Рогнідинська, будинок 4А, офіс 10; код - .

Ім`я відповідача ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук