Дата документу 30.09.2025 Справа № 201/5358/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 201/5358/24 Головуючий у 1 інстанції Завіновська А.П.
Провадження № 22-ц/807/912/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої Кочеткова І.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Подліянової Г.С.,

секретар Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Ліфлянчик Станіслав Ігорович, на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Позов мотивований тим, що сторони перебували у шлюбі з 18 вересня 2015 року до 09 червня 2022 року, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 .

Позивач фінансово підтримує свою дитину, що вказує про його зацікавленість та бажання брати участь у її житті. Однак, з лютого 2024 року ОСОБА_2 обмежує спілкування доньки з батьком, а саме забороняє спілкування за допомогою мережі інтернет, забирати дитину для спільного проведення часу без присутності матері, що може негативно відобразитися на її сприйнятті батька, до того ж може втратитися емоційний зв`язок між ними.

Позивач зазначає, що добре ладить з дитиною, батько не здійснює психологічного чи будь-якого іншого тиску на доньку, не позбавлений батьківських прав, не обмежений у здійсненні батьківських прав, ніколи не вчиняв негативної поведінки щодо своєї дитини, не вживає психоактивні речовини та не вчиняє жодних інших дій, які можуть негативно вплинути на виконання батьківських обов`язків.

Оскільки відповідачка перешкоджає позивачу в повноцінній реалізації його батьківських прав, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду, у зв`язку з чим представник позивача просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити спосіб, місце та час спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 .

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2025 року позов задоволено, зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення способу, місця та часу спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 наступним чином:

- ОСОБА_1 має право бачитися з ОСОБА_3 без присутності матері протягом 2 (двох) календарних днів поспіль 2 (два) рази на місяць, а саме кожну 2 та 4 суботу та неділю, за місцем фактичного проживання матері та дитини чи фактичного перебування дитини (у випадку перебування у місці відпочинку, оздоровлення, лікування тощо);

- ОСОБА_1 має право забирати ОСОБА_3 до себе додому (фактичне місце проживання батька) з ночівлею, без присутності матері, протягом 2 (двох) календарних днів поспіль 2 (два) рази на місяць, а саме кожну 2 та 4 суботу та неділю, щоб не заважати навчальному процесу доньки, а у разі літніх, осінніх, зимових та весняних канікул, з урахуванням бажання дитини, але не менше 2 днів поспіль у період з 1 вересня по 31 травня, а у літній період не менше ніж 6 разів на три місяці літа;

- ОСОБА_1 має право необмежену можливість кожного дня комунікувати з донькою ОСОБА_3 , без присутності матері дитини, за допомогою електронного зв`язку, а саме: WhatsApp, Telegram, Viber, ZOOM, Google Meet та інші, за допомогою особистого електронного пристрою дитини (телефон/планшет/ноутбук/комп`ютер/ або будь-які інші), враховуючи графік дитини;

- кожного парного (другого) року за місцем проживання ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 залишається з ним для святкування дня її народження протягом доби ІНФОРМАЦІЯ_5 та державних свят: Новий Рік (з 09.00 години 31 грудня до 1 січня включно), Різдво (25 грудня), Великдень, День Конституції, День Незалежності, Трійця, День захисника України (враховуючи бажання дитини та її графік);

- кожного року донька ОСОБА_3 залишається за місцем проживання ОСОБА_1 для святкування дня народження батька протягом доби ІНФОРМАЦІЯ_6 без присутності матері дитини ОСОБА_2 (враховуючи графік та бажання дитини);

- у разі зміни місця перебування ОСОБА_3 (поза місцем фактичного місця проживання матері та дитини) ОСОБА_2 зобов`язується попереджати ОСОБА_1 письмово із виказанням точного місця проживання доньки, не пізніше 2 (двох) днів з моменту зміни місця перебування чи за допомогою його офіційної електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- сторони зобов`язані повідомляти один одного щодо планів навчання та/або секцій/додаткових занять, на які батьки віддають дитину;

- ОСОБА_2 зобов`язана повідомляти про стан здоров`я ОСОБА_3 або його погіршення ОСОБА_1 протягом одного дня з дня початку захворювання, за допомогою офіційної електронної пошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- кожного року в літній сезон (з 01 червня до 31 серпня), дитина знаходиться з батьком протягом 14 (чотирнадцяти) безперервних днів для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини без присутності матері, враховуючи можливість виїзду за кордон. Про місце, час та порядок відпочинку батько попереджує мати дитини за 2 (два) календарних місяці. Батько гарантує під час такого відпочинку запровадження усіх необхідних заходів безпеки по відношенню до дитини.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Ліфлянчик С.І., подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

09 квітня 2025 року від ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Ліфлянчик С.І., надійшли додаткові пояснення, які мотивовані тим, що позивачем не надано доказів того, що відповідачкою чиняться будь-які перешкоди у праві спілкування позивача з дитиною, при цьому вказує, що поведінка позивача щодо виконання графіку спілкування з дитиною, встановлений судом першої інстанції, не є добросовісною, оскільки позивач не проявляє у цьому зацікавленості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано доказів, наданих відповідачкою, що позивачем вчинялося фізичне насилля щодо неї у присутності дитини. Звертає увагу, що у зв`язку з тим, що позивач є дійсним військовослужбовцем і фактично проживає у військовій частині, у зв`язку з чим перебування дитини за місцем мешкання батька є небезпечним та необґрунтованим. Просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною - задовольнити частково та встановити графік/спосіб спілкування з дитиною: два дні на тиждень без нічної години у присутності ОСОБА_2 або довіреної особи, з яких один день в середині тижня (будній) та один вихідний день за попередньою домовленістю, з урахуванням графіку шкільних занять, додаткових занять, гуртків або секцій і побажань ОСОБА_3 ; спілкування ОСОБА_3 з ОСОБА_1 за допомогою електронного зв`язку, а саме: WhatsApp, Telegram, Viber, ZOOM, Google Meet та інші, за допомогою особистого електронного пристрою дитини - ОСОБА_3 або у разі несправності телефону за допомогою телефону - ОСОБА_2 (телефон/планшет/ноутбук/комп`ютер або будь-які інші), враховуючи графік дитини. Святкові дні, день народження ОСОБА_3 - ОСОБА_1 за його бажаннями може бути присутність 3-4 години поспіль в присутності ОСОБА_2 , з урахуванням побажань ОСОБА_3 та графіку останньої.

Разом з тим, відповідно до частин 1, 2 статті 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна надати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно з статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи рішення суду ухвалено 03 березня 2025 року, тому строк на апеляційне оскарження закінчився 02 квітня 2025 року. В свою чергу апеляційну скаргу подано 27 березня 2025 року, а додаткові пояснення у справі надійшли до суду 09 квітня 2025 року, тобто з пропуском строку на їх подачу.

Сутність права на доповнення чи зміну апеляційної скарги полягає, зокрема, у можливості скаржника протягом строку на апеляційне оскарження уточнити підстави для такого оскарження, змінити мотивувальну частину апеляційної скарги та/або вимоги апеляційної скарги в контексті того, які саме норми матеріального чи процесуального права порушено судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних рішень тощо.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність у адвоката можливості вистроїти належну правову позицію для підготування апеляційної скарги, для надання кваліфікованої правової допомоги, оскільки адвокату необхідно підібрати відповідну судову практику та підготувати відповідні документи до суду, та необхідність у зв`язку з цим подати відповідне доповнення, не може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку на подання таких доповнень.

З огляду на викладене, додаткові пояснення у справі, що подані відповідачкою поза межами строку на апеляційне оскарження, не можуть бути враховані судом при розгляді апеляційної скарги.

Судом також встановлено, що додаткові пояснення, подані відповідачкою, серед іншого, не містять доказів надсилання відповідних копій іншим учасникам справи, що також є підставою для не врахування судом таких пояснень та залишення їх без розгляду.

25 квітня 2025 року до Запорізького апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні дитини з батьком. Вказує, що судом в повній мірі досліджено обставини справи, доводи сторін та докази, що їх підтверджують. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_4 (а.с. 14 т. 1).

09 червня 2022 року Заводським районним судом м. Запоріжжя шлюб між сторонами розірвано. Донька сторін ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю.

У сторін після розлучення виникли неприязні стосунки, що впливає на спілкування дитини з батьком.

З 12 травня 2023 року по теперішній час солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у Військовій частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (а.с. 17 т. 1).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність перешкод зі сторони матері у його спілкуванні з донькою. Суд першої інстанції вважав, що рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам. При цьому суд вважав недоведеними посилання відповідачки на вчинення позивачем відносно неї домашнього насильства, а також на небажання дитини спілкуватись з батьком.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частинами першою-третьою статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною другою статті 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що визначення саме такого способу участі позивача у спілкуванні та вихованні доньки є таким, що відповідатиме віковим потребам дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 червня 2025 року зобов`язано Відділ опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради надати Акт обстеження умов проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , на предмет можливості визначення спілкування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька.

09 липня 2025 року на адресу суду найшов акт обстеження умов проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , складений комісією Управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради, яким за результатами обстеження встановлено, що для перебування доньки ОСОБА_3 , 2017 р.н., у батька створені належні умови, в квартирі є меблі, є всі комунікації, в квартирі чисто. (т. 3 а.с. 227-229)

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено законний висновок про необхідність встановлення способу, місця та часу спілкування позивача з дитиною, а порядок участі ОСОБА_1 у вихованні доньки є правильним та ґрунтується в першу чергу на інтересах дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого суду про те, що присутність матері під час спілкування позивача з дитиною не є доцільною за наявності встановлених неприязних стосунків між позивачем та відповідачем. Колегія суддів вважає, що проведення зустрічей батька з донькою виключно у присутності матері є необґрунтованим, оскільки такі вимоги обмежують права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування. Окрім того, такі обмеження не обумовлені асоціальною чи агресивною поведінкою батька, а лише є виявом особистої волі матері.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що апеляційна скарга по суті не містить доводів і носить формальний характер, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якої представляє Ліфлянчик Станіслав Ігорович залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 жовтня 2025 року.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді: О.З. Поляков

Г.С. Подліянова