Єдиний унікальний номер 725/8146/25
Номер провадження 2/725/2888/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року м. Чернівці

Суддя Чернівецького районного суду м. Чернівців Федіна А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації.

У відповідності до вимог ст. 184 ЦПК України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, дана позовна заява підлягає залишенню без руху, як така, що не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач у тексті позовної заяви неоднозначно зазначає форму власності на квартиру АДРЕСА_1 , зокрема в дному абзаці він вказує, що є основним квартиронаймачем, а в іншому, що квартира належить йому на праві власності. Належність вказаної квартири позивачу на праві особистої приватної власності, або ж наявність такого нерухомого майна статусу службового житлового приміщення чи неприватизованої житлової площі, входить до предмету доказування у даному спорі, а тому позовна заява має містити посилання на докази таких обставин, з огляду на наступне.

Так, законодавець декларує право власника, або законного користувача житлового приміщення (квартири, будинку) - захищати свої майнові права на таке, що належить, або перебуває в їхньому користуванні житло (Глава 29 ЦК України, в сукупності зі статтею 396 ЦК України). Одним із засобів захисту, відповідно до статті 391 ЦК України - є право таких осіб вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та/або розпорядження своїм майном. Усунення таких перешкод можливе шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням таких осіб - ч. 2 ст.405 ЦК України та ст.ст. 71, 72 , ч.2 ст.107 ЖК України, ).

З системного аналізу вище наведеного вбачається, що в спорах про втрату користування житлом на стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач (фізична або юридична особа, яка відповідно до умов договору найму (оренди) житла отримує житлове приміщення у користування на певний строк за плату), члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми. Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові мешканці), не мають права на пред`явлення такого позову.

Таким чином, позивачу необхідно вказати правовий статус квартири (приватизована, комунальна тощо) та надати правовстановлюючі документи, які підтверджують право позивача на звернення до суду з даним позовом, а саме: ордер, договір найму (оренди), свідоцтво про право власності тощо.

Окремо в контексті наведеного слід звернути увагу позивача на положення ч.ч.1-4ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для наданнят аких послуг, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником;2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Отже, аналізуючи вищевказане, законом передбачено право власника житла на зняття з місця реєстрації осіб, які не є співвласниками даного житлового приміщення без їх згоди в досудовому порядку.

Додатково слід звернути увагу позивача та окремо заявлену вимогу до суду про зняття з реєстрації відповідачів, адже суд не є тим органом, який уповноважений знімати з реєстраційного обліку місця проживання осіб, а лише може надати оцінку правомірності таких дій чи відмові у вчиненні таких дій конкретним суб`єктом владних повноважень, а тому позивачу слід уточнити свої вимоги в цій частині.

Отже, позовна заява не відповідає вимогам п.п. 4, 5, 6 ч. 3 ст. 185 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 184, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - залишити без руху, надавши позивачу з дня отримання ним даної ухвали 5-денний строк для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у вказаний строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Відповідно до ст.353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.