Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/205/23
номер провадження 2/695/111/25

29 вересня 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в наслідок ДТП та стягнення страхового відшкодування, -
ОСОБА_3 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення страхового відшкодування.
Позовні вимоги, з урахуванням збільшених позовних вимог, мотивовані тим, що 31.07.2022 на трасі №16 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Dewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
На місці ДТП сторони склали Європротокол, за яким вину в скоєнні ДТП визнав ОСОБА_2 . На момент ДТП відповідальність водія автомобіля Dewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210117143 у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». У встановленому законом порядку позивач звернувся до страховика винної у ДТП особи з метою виплати страхового відшкодування.
04.11.2022р. страховик здійснив часткову сплату страхового відшкодування, в розмірі 20 944 грн. 29 коп.
Позивач із таким розрахунком страховика не погоджується, а тому, уточнивши свої позовні вимоги звернувся до суду із цим позовом, у якому посилаючись на висновки авто-товарознавчої експертизи №018/2023 від 01.04.202, що складена судовим експертом Кипою С.М., просив стягнути з ПрАТ «СК «Євроінст Україна» залишок несплаченого страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та вже сплаченим раніше страховим відшкодуванням у розмірі 27 4623 грн. 45 коп.. Крім вказаного просив стягнути із винуватця ДТП на свою користь різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням, що становить 64 128 грн. 57 коп.
Позивач також просить стягнути солідарно із відповідачів витрати в розмірі 3500 грн, що були витрачені на проведення судового авто-товарознавчого дослідження, по 5000 грн. з кожного відповідача моральної шкоди та судовий збір у сумі 2147 грн. 20 коп.
Ухвалою судді від 27.0.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Представник ОСОБА_2 , адвокат Король О.А. надав до суду відзив на позовну заяву у якому вказував, що сума, яку позивач має на меті отримати у якості відшкодування шкоди є завищеною, оскільки не потрібно мати знань у авто-товарознавчій сфері, щоб побачити, що ряд деталей автомобіля позивача, які нібито були пошкоджені в наслідок ДТП, яка сталася 31.07.2022 за участі сторін у справі, не мають насправді відношення до дорожньо-транспортної події, а вартість запасних частин, що підлягають заміні є безпідставно завищеною.
В письмових поясненнях, які отримані судом 15.05.2023, представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Король О.А. вказував, що при визначенні вартості відновлювального ремонту необхідно враховувати, що авто позивача вже перебувало в ремонті з схожими, але більш тяжкими пошкодженнями. Оскільки ОСОБА_2 має відшкодувати різницю між реально понесеними витратами позивача та розміром відшкодування, виплаченими страховою компанією, то позивач має надати документи, що підтверджують попередній ремонт автомобіля.
Заперечуючи проти доводів відповідачів, представником позивача 26.05.2023 надані письмові заперечення у яких зазначено, що проведення судової авто-товарознавчої експертизи №018/2023 від 01.04.2023 було здійснено на замовлення позивача на підставі ст.ст. 102, 106 ЦПК України, крім того розрахунок несплаченого страхового відшкодування складений вірно, що стверджується наведеним розрахунком позивача. Позовні вимоги обґрунтовані наведеним вище висновком експерта, у свою чергу відповідачі належних доказів, які б спростовували вказані у висновку експерта доводи не надали, а докази, які були надані представником ОСОБА_2 не можуть братись судом до уваги, оскільки останні містять написи не державною мовою. Доводи представника ОСОБА_2 про пошкодження транспортного засобу в іншому ДТП зводяться до власних припущень.
Ухвалою суду від 23.05.2023 підготовче провадження у даній справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.
У судових засіданнях представник позивача, адвокат Лавріненко Є.Ю. позов підтримував, вказував, що автомобіль на момент ДТП був повністю відновлений. Позовні вимоги сформовані на основі висновку експерта, який оглянув пошкоджений автомобіль, крім того зазначив, що він повідомлений про кримінальну відповідальність. При огляді автомобіля експертом враховувалось, що останній був раніше в ДТП та відповідні пошкодження не брались ним до уваги. Висновок експерта є ґрунтовним та у встановленому законом порядку відповідачами не спростованим. Усі доводи відповідачів зводяться лише до припущення.
У судових засіданнях позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що ним у 2022 році був придбаний автомобіль Volkswagen Passat, який був повністю відновлений. У момент ДТП автомобілем керувала його дружина. Коли він отримав страхове відшкодування, то не погодився із його розміром та звернувся до експерта для отримання відповідного висновку суми заподіяної шкоди. Під час огляду автомобіля експертом відразу було встановлено, що задня ліва фара автомобіля та підсилювач бампера буди пошкоджені в іншому ДТП, усі інші пошкодження були заподіяні в ДТП , яке відбулось 31.07.2022.
Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Король О.А. заперечував проти задоволення позову. Вказував, що огляд та оцінка пошкоджень автомобіля міг бути проведений лише після того як позивач пред`явить докази заподіяних інших ушкоджень від іншого ДТП, чого зроблено не було. В якості доказів наявності пошкоджень автомобіля позивача в тому ж місці, але від іншого ДТП слугують відповідні докази які додані до матеріалів справи та свідчать про характер та локалізацію пошкоджень. Таким чино неможливо врахувати, що було пошкоджено, що відновлено в автомобілі після попереднього ДТП.
Представник відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у судове засідання не з`явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чино у встановленому законом порядку.
Зважаючи на належне повідомлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про час, місце та суть справи та наявності в матеріалах справи відзиву відповідача , суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності останнього.
Судом також було допитано свідка ОСОБА_6 , яка пояснила суду, що вона, разом із чоловіком ОСОБА_2 їхали на вказаному автомобілі в м. Черкаси, коли автомобіль Volkswagen Passat почав різко гальмувати і вони допустили зіткнення. Учасники ДТП викликали поліцію та склали так званий Європротокол. Також повідомила, що вона була присутня при огляді пошкодженого автомобіля позивача експертом, який поводив себе агресивно, не хотів брати до уваги, що пошкоджений автомобіль вже був раніше в дорожньо-транспортній пригоді. Стверджує, що багажник автомобіля не був пошкоджений, оскільки вільно відкривався та не мав ознак механічного впливу.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_7 підтримав свій висновок за №018/2023 та пояснив суду, що ним було оглянуто автомобіль Volkswagen Passat, який мав пошкодження задньої частини у правому задньому куті. На автомобілі дійсно наявні пошкодження від іншого ДТП, однак локалізація таких пошкоджень знаходиться в іншому місці, а саме у лівій частині. Також експертом оглядались окремі частини автомобіля на яких не було помічено слідів ремонту. У висновку експерт зазначав лише ті пошкодження, які були локалізовані у правій задній частині автомобіля.
Вивчивши матеріали справи у порядку, визначеному ч. 6 ст. 259 ЦПК України, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 31.07.2022 на трасі №16 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Dewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних ушкоджень.
У відповідності до складеного на місці ДТП Європротоколу, вину в скоєному визнав водій автомобіля Dewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 ..
Відповідальність водія Dewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210117143 у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 160 000 грн., розмір франшизи 3 200.
Згідно з Постановою Правління Національного Банку України від 30.05.2022 за №108 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивілльно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з 01 липня 2022 максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000 грн. на потерпілого.
Позивач 01.08.2022 звернувся до страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про страховий випадок та 12.10.2022 надав необхідні документи для отримання відшкодування, в тому числі й заяву про виплату страхового відшкодування.
Згідно повідомлення представника ОСОБА_2 , адвоката Короля О.А. сума франшизи у розмірі 3200 грн. сплачена ОСОБА_1 01.08.2022, що стверджується доданою до відзиву квитанцією.
Вказані вище обставини сторонами не оспорюються та не заперечуються, а тому окремому доказуванню не підлягають.
Вважаючи вказану суму виплат недостатньою для відшкодування заподіяної шкоди позивач звернувся до судового експерта Кипи С.М. із заявою щодо проведення судової авто-товарознавчої експертиз, в результаті чого, останнім було складено висновок експерта за результатами експертного авто-товарознавчого дослідження №018/2023 від 01.04.2023.
Згідно вказаного висновку вартість автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 становить 486 409 грн. 29 коп.; вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 91 591 грн. 02 коп; вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 51 606 грн. 74 коп.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон) встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно зі ст. 9 Закону, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Згідно п. 3 ст. 20 Закону, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.29 Закону, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до положень п. 34.4 ст.34 Закону, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Згідно п. 34.2. Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов?язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до п. 34.3. Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з?явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов?язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Слід зазначити що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (висновок КГС у складі Верховного Суду від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17).
Експертний висновок, зроблений за ініціативою потерпілого, є одним із доказів, який суд оцінює нарівні з іншими доказами (зокрема, з актом огляду та розрахунком страховика). Право потерпілого на самостійне визначення розміру збитків, у тому числі шляхом залучення власного експерта, не залежить від того, чи проводив огляд представник страховика, і чи була здійснена попередня виплата страхового відшкодування.
Вказані висновки складені на підставі п. 34.4 ст. 34 вказаного вище Закону, який чітко зазначав, що страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Отже, дії позивача щодо залучення експерта відповідають зазначеним положенням законодавства України, а складений Висновок експерта є належним та допустимим доказом, яким визначений розмір спричиненої шкоди.
При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що наданий позивачем висновок експерта не може братись судом до уваги, оскільки є неналежним доказом в даній цивільній справі.
Хоча жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили (ст. 89 ЦПК України), суд у даному випадку надає перевагу висновку експерта, який надано позивачем, оскільки останній складається фахівцем, який має вищі вимоги до кваліфікації та атестації. Експерт, на відміну від оцінювача, несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ст. 384 КК України) про що зазначено в самому висновку експерта.
Крім того, вивченням висновку експерта № 018/2023 від 01.04.2023 встановлено, що до висновку долучений Протокол огляду транспортного засобу від 30.03.2023 Додаток 1, що підписаний, довіреною особою винуватця ДТП ОСОБА_6 , що не заперечувалось останньою в судовому засіданні, власником пошкодженого транспортного засобу та експертом, містить перелік деталей та опис пошкожень.
Водночас, вивченням оцінки, поведеної ТОВ «ЗСУ Україна Консалтинг» (оцінювач ОСОБА_5 ) встановлено, що Додаток -1: Акт огляду транспортного засобу, який підписаний тільки ОСОБА_1 та представником ОСОБА_8 ..
Безпідставними також є твердження представника відповідача ОСОБА_2 про завищення у вказаному висновку експерта розміру ринкової вартості запчастин станом на дату ДТП.
Відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України, визначення вартості відновлювального ремонту транспортних засобів, у тому числі вартості нормо-години та складових частин, може здійснюватися виключно з використанням спеціалізованих програмних комплексів (таких як Audatex, Silver DAT, Eurotax тощо).
Висновок експерта прямо вказує, що розрахунок вартості ремонту та запасних частин здійснювався із застосуванням програмного комплексу Audatex.
Оскільки висновок експерта ґрунтується на визнаному програмному комплексі Audatex, його розрахунки є належним та допустимим доказом, що підтверджує ринкову вартість складових частин, необхідних для відновлювального ремонту станом на дату ДТП.
Відповідно, твердження Відповідача, що базуються на нерегламентованих методах (моніторинг Інтернет-ресурсів), не є рівнозначними та зводяться до припущень самого представника відповідача.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Представником відповідача адвокатом Король О.А. ініціювалася експертиза у галузі дослідження деталей транспортного засобу, оскільки до придбання ОСОБА_1 автомобіль був пошкоджений, і при виконанні експертного автотоварознавчого дослідження на предмет розміру матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «VW Passat», д.н.з. « НОМЕР_1 » дана обставина, на думку представника відповідача, не врахована.
Однак вказана експертиза врешті проведена не була в тому числі, через те, що відповідачем на запит експерта не був наданий автомобіль Dewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 та не сплачено кошти за проведення вказаної експертизи.
Враховуючи зазначені обставини та пояснення експерта, який зазначав, що ним було враховано наявність на автомобілі позивача пошкоджень від інших ДТП, суд вважає вказаний висновок експерта належним доказом, а обставини, які зазначені у ньому такими, які не спростовані належними та достатніми доказами.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95 цс 20).
Отже, у страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, який у повному обсязі не виконаний.
Разом із тим у збільшених позовних вимогах позивач наводить розрахунок, за яким відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» має сплатити страхове відшкодування у розмірі 27 462 грн. 45 коп.
Однак згідно з п. 36.2 ст. 36 вказаного вище Закону, якщо потерпілий не надав чеків про ремонт, виплата здійснюється без ПДВ.
Відомості про відновлення вказаного автомобіля позивача матеріали справи не містять, а тому розрахунок суми здійснюється без ПДВ.
Вказану обставину позивач визнав у своїх додаткових поясненнях, отриманих судом 26.05.2023 навівши відповідний розрахунок несплаченого страхового відшкодування.
Судом встановлено, що розрахунок вартості відновлювального ремонту, наведений у матеріалах справи, містить внутрішню математичну невідповідність. Так, якщо сума відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ дійсно становить 44 665,60 грн., то сума 20% ПДВ мала б дорівнювати 8 933,12 грн., а загальна вартість з ПДВ 53 598,72 грн., що суперечить сумі 51 606,74 грн., зазначеній у Висновку експерта. І навпаки, якщо сума з ПДВ дорівнює 51 606,74 грн., то сума без ПДВ (шляхом виділення 20% ПДВ) становить 43 005,62 грн., а не 44 665,60 грн..
Оскільки вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу з ПДВ у розмірі 51 606,74 грн. закріплена у Висновку експерта, який є належним доказом, і безпідставність чи помилковість її нарахування (за винятком самого ПДВ) відповідачем належним чином не доведена, суд приймає цю суму для подальших розрахунків, які слід здійснювати наступним чином: - Базова сума збитків (з урахуванням зносу, без ПДВ): 51 606,74 грн./1,2=43 005,62 грн.; - Сума до виплати страховиком (з урахуванням франшизи): 43 005,62 грн.?3200,00 грн. (франшиза) =39 805,62 грн.; - Сума доплати: 39 805,62 грн.?20 944,29 грн. (сплачено страховою) =18 861,33 грн.
Таким чином, з відповідача (Страхової компанії) на користь Позивача підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 18 861 грн. 33 коп.
Щодо вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 доказів щодо сплати позивачу різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням під час розгляду справи не надав, сплативши лише суму франшизи.
Таким чином, враховуючи, що законодавством України закріплено принцип повного відшкодування шкоди потерпілому, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням з урахуванням заявлених позовних вимог.
Суд враховує, що страхове відшкодування, виплачене страховою компанією, розраховується відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з обов`язковим урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин. Така виплата не є повним відшкодуванням шкоди у розумінні ЦК України, оскільки не забезпечує повного відновлення порушеного права позивача.
Згідно з Висновком експерта, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Позивача із заміною пошкоджених деталей на нові, тобто без урахування коефіцієнта фізичного зносу (з ПДВ), становить 91 591,02 грн.
Максимальна сума, визначена експертом для страхової виплати (з урахуванням зносу та ПДВ), становить 51 606,74 грн.
Різниця між повним розміром шкоди та сумою, визначеною страховиком, становить: 91 591,02 грн.?51 606,74 грн.=39 984,28 грн.
Суд виключає з цього розрахунку суму франшизи у розмірі 3200,00 грн., оскільки матеріалами справи підтверджується факт сплати цієї суми Відповідачем (Винуватцем ДТП) Позивачу.
Таким чином, для забезпечення повного відшкодування шкоди, з Відповідача (Винуватця ДТП) на користь Позивача підлягає стягненню сума різниці, що виникла внаслідок застосування коефіцієнта фізичного зносу, у розмірі: 39 984 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 28 копійок.
Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Позивач наполягає, що ним були понесені душевні страждання, які він зазнав у зв`язку із невиконанням страхового обов`язку, незаконним затягуванням строків сплати страхового відшкодування в повному обсязі, а тому просив стягнути із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» моральну шкоду, в розмірі 5000 грн.
Моральна шкода може бути стягнута, якщо позивач доведе, що прострочення виплати страхового відшкодування або інші неправомірні дії страховика самостійно призвели до моральних страждань, які не пов`язані із самою подією ДТП, а є наслідком саме протиправної поведінки страховика.
Разом із тим судовм встановлено, що страховиком було своєчасно оглянуто пошкоджений автомобіль, прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та остання була виплачена позивачу. Незгода із розміром такого відшкодування не може бути розцінена як невиконання страховиком свого обов`язку та незаконним затягуванням строків сплати страхового відшкодування.
Крім того позивачем не наведено прямого зв`язку між душевними стражданнями та неповною сплатою страхового відшкодування, тим більше, що автомобіль не був відновлений після ДТП.
Таким чином суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в частині стягнення моральної шкоди.
Щодо вимоги стягнення моральної шкоди із ОСОБА_2 у розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
У відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).
Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова Пленуму), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 вказаної Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У даній справі встановлено протиправність поведінки відповідача ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження майна позивача, що, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди.
Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача ОСОБА_2 заподіяло позивачу моральні страждання з приводу пошкодження його майна, які полягали у порушенні його звичайного способу життя, позбавлення його протягом певного часу можливості користуватися автомобілем, змінило звичайний ритм життя його та його родини, призвело до необхідності витрачати кошти із сімейного бюджету на захист власних інтересів, а також обумовило необхідність звертатися до страхової компанії, суду, що спричинило незручності у його житті та порушило нормальні життєві стосунки.
Відтак, при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, пошкодження транспортного засобу, тривалого невідшкодування спричиненої шкоди винною особою, суд вважає, що такий відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача. Тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу становить 5000 грн., яка відповідно підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .
Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Щодо розподілу понесених позивачем судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з проведенням експертизи.
Представником позивача у справі подані докази понесених витрат пов`язаних з розглядом справи та проведенням експертизи у строк визначений ст. 141 ЦПК України.
Таким чином, враховуючи подані стороною позивача докази, які підтверджують понесені позивачем витрати пов`язані з розглядом справи: судовий збір в сумі 2147,20 грн, та витрати на проведення експертизи в сумі 3500 грн., що разом становить 5647 грн. 20 коп., на користь позивача підлягають стягненню з відповідача - ПрАТ «СК Євроінс Україна» понесені судові витрати у розмірі 2129,09 грн, оскільки позовні вимоги задоволені на суму, що складає 37.7 % від позовної вимоги позивача, а з відповідача - ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 2277,56 грн., оскільки позовні вимоги задоволені на суму, що складає 65,07 % від позовної вимоги позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 39 984 грн. 28 коп., моральну шкоду у сумі 5000 грн., а також судові витрати у розмірі 2277 грн 56 коп., а всього 47 261 (сорок сім тисяч двісті шістдесят одна) гривня 84 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Середа