Справа № 457/655/25
провадження №2/457/201/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради, про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Трускавецької міської ради, про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є онуком та єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 у межах строків визначених Цивільним кодексом Позивач звернувся до Приватного нотаріуса Лаганяк М.М із заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва право на спадщину за законом на ім?я ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 діда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру АДРЕСА_1 . Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії був той факт що зареєстрований спадковий договір, укладений ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом за реєстровим № 459. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 421658826 від 08 квітня 2025 року, щодо квартири

АДРЕСА_1 , зареєстроване обтяження - заборона відчуження, у зв?язку з посвідченням

вищевказаного спадкового договору. Відмовляючи у видачі нотаріальної дії приватним нотаріусом зазначено, що позивачем не подані відомості і документи, що підтверджують факт припинення спадкового договору і необхідні для вчинення вищевказаної нотаріальної дії тобто вважає, що квартира АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , є предметом спадкового договору, який є чинним на сьогоднішній день, і у зв?язку з його укладенням накладена заборона відчуження вищевказаної квартири, тому до складу спадкового майна вона не входить і не підлягає спадкуванню за законом. Зазначає, що 14 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Спадковий Договір від 14.07.2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом предметом якого виступала квартира АДРЕСА_1 та з укладенням відповідного договору приватним нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна - квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 , яка була набувачем за Спадковим Договором померла, ще за життя ОСОБА_2 . Відомості про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. За вказаних обставин Спадковий Договір від 14.07.2017 року, припинився в день смерті Набувача ( ОСОБА_3 ), а тому квартира АДРЕСА_1 увійшла до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем якого є його онук - позивач. Тому просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49.4 кв.м, житловою площею 26 кв.м реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 115 та скасувати запис про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження: 21405484, Вид обтяження: заборона на нерухоме майно, що накладене Чичерською

Л.О., приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу на підставі спадкового договору серія та номер: 459, виданий 14.07.2017, видавник: Чичерська Л.О., приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу.

Позивач в судове засідання не з`явився однак його представник - адвокат Тунський А.Р. у судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив задоволити їх.

Представник відповідача Трускавецької міської ради у судове засідання не з`явився та подав заяву про розгляд справи в його відсутності. При вирішенні спору покладається на думку суду.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 03 жовтня 2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 , про що зроблений актовий запис №213.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища сформовано 03 жовтня 2024 року № витягу 3 щодо актового запису про шлюб, відомості про чоловіка ОСОБА_4 , відомості про дружину (Редькіна прізвище до реєстрації шлюбу) ОСОБА_5 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, який сформовано 03 жовтня 2024 року № витягу 0, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначено, що матір`ю є ОСОБА_7 , батько ОСОБА_2 .

Тобто, позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18 вересня 2024 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 03 жовтня 2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача.

Свідоцтвом про право власності на житло від 05 серпня 1994 року підтверджується, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2009 року посвідченого державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевич Р.І., спадкоємцем майна ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , є її чоловік ОСОБА_2 , а саме майна: чпстини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92003581, квартира загальною площею 49,4 за адресою: АДРЕСА_3 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №78982033 від 01 листопада 2024 року, зареєстровано спадкову справу спадкодавця ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № у спадковому реєстрі 73224245, № у нотаріуса 28/2024.

Згідно заяви про прийняття спадщини від 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з заявою щодо прийняття ним спадщини після смерті його діда ОСОБА_2 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Лаганяк Тетяни Іллівни від 15 квітня 2025 року №33/02-31, 08 квітня 2025 року ОСОБА_9 , який діє від імені ОСОБА_1 , на підставі довіреності, посвідченої Дидою I.М., приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу 03 квітня 2025 року за р. № 535, подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, згідно Інформаційної довідки 31 Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 80759255 від 08 квітня 2025 року, зареєстрований спадковий договір, укладений ОСОБА_2 , посвідчений Чичерською Л.О., приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу 14 липня 2017 року за реєстровим № 459. Враховуючи це, видача свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 не можливо, оскільки не подані відомості про припинення спадкового договору.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право па спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 644/6925/19 (провадження № 61-14618св20) та від 12 липня 2021 року у справі № 449/496/18 (провадження № 61-2557св20) зазначено, що відповідно до положень статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Таким чином, у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення).

Суд вважає доведеним той факт, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 як особа, яка відноситься до п`ятої черги спадкування, оскільки є онуком.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Слід зазначити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У судовому засіданні також встановлено, що між ОСОБА_2 (іменований Відчужувач), який є дідом позивача, та ОСОБА_3 (іменована Набувач), 14 липня 2017 року уклався спадковий договір, який зареєстрований в реєстрі за № 459 та посвідчений приватним нотаріусом Трускавецьким міським нотаріальним округом Чичерською Л.О.

Згідно п.1.1 вказаного договору, за цим договором набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача і в разі його смерті набуває право власності на майно належне відчужувачу квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно до п.6.3. спадкового договору, сторони дійшли згоди, що у разі смерті набувача за життя відчужувача цей спадковий договір припиняється.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Водночас, як вбачається з відповіді Дрогобицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області від 10 червня 2025 року №290/33.1-06-25, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, виявлено актовий запис про смерть №209 від 22 листопада 2019 року, складений Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Статтею 1302 ЦК України визначено, що відповідно до спадкового договору одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Суть спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача.

Спадковий договір виступає різновидом договорів про передачу майна у власність.

Таким чином, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно.

При цьому стаття 1307 ЦК України встановлює гарантії додержання прав та законних інтересів учасників спадкового договору.

З метою недопущення переходу майна, що є предметом спадкового договору до третіх осіб, нотаріус одночасно з посвідченням цього договору, накладає на зазначене майно заборону відчуження та вносить відомості про нього до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Зняття заборони відбувається після смерті відчужувача на підставі свідоцтва про смерть.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 421658826 від 08 квітня 2025 року, щодо квартири АДРЕСА_1 , зареєстроване обтяження - заборона відчуження, накладена Чичерською Л.О., приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу 14 липня 2017 року за реєстровим № 460, у зв?язку з посвідченням спадкового договору.

Згідно повідомлення приватного нотаріусу Трускавецького міського нотаріального округу Чичерської Л.О. від 12 травня 2025 року №79/01-16 щодо зняття заборони відчуження майна квартири АДРЕСА_1 , для внесення до спадкового реєстру відомостей про припинення спадкового договору у звязку зі смертю набувача, нотаріусу має бути наданий документ, який підтверджує право власності особи, яка звертається за вчиненням нотаріальної дії, на майно, яке є предметом спадкового договору.

Відповідно до роз?яснень, викладених у абзаці 6 пункту 28 постанови Пленуму

Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті набувача спадковий договір вважається припиненим.

За вказаних обставин Спадковий Договір від 14.07.2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Чичерською Л.І, предметом якого виступала квартира

АДРЕСА_1 припинився в день смерті Набувача - ОСОБА_3 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (провадження № 12-10гс21) зазначено, що, найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть.

Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи існування обставин, при яких у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, яким може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2ст. 16 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині, не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , скасувавши її обтяження, зареєстроване приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу 14 липня 2017 року Чичерською Л.О. на підставі зазначеного спадкового договору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49.4 кв.м, житловою площею 26 кв.м реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 115.

Скасувати запис про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження: 21405484, Вид обтяження: заборона на нерухоме майно, що накладене Чичерською Л.О., приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу на підставі спадкового договору серія та номер: 459, виданий 14.07.2017, видавник: Чичерська Л.О., приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Трускавецька міська рада, юридична адреса: 82200, м. Трускавець, вул. Бориславська, 2, .

Суддя: В. І. Марчук