У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2025 Справа №607/19979/25 Провадження №2-з/607/73/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Семененко Людмила Михайлівна про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Семененко Людмила Михайлівна, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст заяви

26 вересня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Семененко Л. М. звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визнання за позивачем права власності на автомобіль марки «Jeep», тип «Cherokee», 2016 року виготовлення, об`єм двигуна 2 360 см?, д.н.з. НОМЕР_1 , стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість частини вказаного автомобіля, що становить 250 000 грн, а також стягнення судового збору.

26 вересня 2025 року разом із цим позовом представник позивача ОСОБА_1 адвокат Семененко Л.М. подала заяву про забезпечення позову, в якій висловлено прохання вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії стосовно автомобіля марки «Jeep», тип «Cherokee», 2016 року випуску, об`єм двигуна 2 360 см?, д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі і відчужувати його будь-яким способом до вирішення спору по суті.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначила, що незважаючи на те, що вказаний автомобіль на цей час знаходиться у користуванні позивача, відповідачка стала вимагати від нього як автомобіль, так і технічний паспорт на автомобіль, мотивуючи тим, що він їй потрібен для користування і що до вирішення спору про поділ майна подружжя повинен знаходитись у неї. Крім того, заявнику стало відомо про те, ОСОБА_2 користуючись його тимчасовою відсутністю за місцем проживання, вивозить із місця їхнього проживання рухоме майно та поширює інформацію про продаж автомобіля марки «Jeep», тип «Cherokee», 2016 року випуску, об`єм двигуна 2 360 см?, д.н.з. НОМЕР_1 . Вказані обставини свідчать про реальну загрозу в тому, що остання під час судового розгляду може відчужити спірний автомобіль на користь третіх осіб в будь-який час і будь-яким чином, навіть після ухвалення судом першої інстанції рішення про задоволення позову, яке в період часу, коли ще не набуде законної сили може призвести до неможливості позивачем поновити порушені відповідачем його права.

2. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказана заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 , актовий запис за № 1950, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 , за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на автомобіль марки «Jeep», тип «Cherokee», 2016 року випуску, чорного кольору, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , об`єм двигуна

2 360 см?, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Разом із цим позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Конституцією України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124). Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав основоположних прав та свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (§77).

Як зазначено в частинах першій та другій статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із пунктами 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів; особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022 року у справі № 726/822/21.

Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі №487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 сформульована правова позиція відповідно до якої обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову; заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 212/7106/21 вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, спрямовані на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Суд зауважує, що такий процесуальний інструмент як забезпечення позову має бути адекватно застосований судом, дотримуючись розумного балансу між необхідністю недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення та втручанням у право особи, в аспекті цієї справи у право власності.

Європейський суд з прав людини послідовно дотримується підходу, що суди мають враховувати законність відповідних заходів, «відповідність загальному інтересу» чи існувало розумне співвідношення пропорційності між застосованими засобами та метою, яку прагнули досягти (див., наприклад, §§ 61, 62 рішення від 17 травня 2016 року у справі Джиніч проти Хорватії/Dzinic v. Croatia, заява № 38359/13, § 145 рішення від 16 травня 2021 року у справі Карагасаноглу проти Туреччини/ Karahasanoglu v. Turkey, заяви №21392/08 та 2 інші заяви)

Верховний Суд зазначав, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії. (постанова від 11 грудня 2024 року, справа № 760/18839/23).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Верховного Суду від 12 лютого 2025 року, справа № 642/886/24)

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини третя статті 12 ЦПК України).

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на спірний автомобіль.

ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зокрема: про визнання за ним права власності на автомобіль марки «Jeep», тип «Cherokee», 2016 року випуску, об`єм двигуна 2 360 см?, д.н.з. НОМЕР_1 , стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість частини вказаного автомобіля, що становить 250 000 грн.

Заявник зазначив, що ОСОБА_2 вчиняє певні дії спрямовані на вивезення рухомих речей, вивезення автомобіля та здійснює заходи, спрямовані на його продаж. Таким чином, заява про забезпечення позову містить посилання заявника на обставини щодо вчинення відповідачкою у справі дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року (справа № 755/5333/20), вказав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 (провадження №1290гс20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Таким чином, заявником наведено і судом встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому заява про забезпечення позову є обґрунтованою.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що прохання щодо заборони вчинення будь-яких дії стосовно автомобіля не є конкретизоване, а тому, на думку суду, не може бути задоволене в повному обсязі.

Суд констатує, що підставовою буде заборона вчинення будь-яких дій спрямованих саме на відчуження автомобіля марки «Jeep», тип «Cherokee», 2016 року випуску, об`єм двигуна

2 360 см?, д.н.з. НОМЕР_1 . Вжиття саме такого конкретизованого виду забезпечення позову забезпечуватиме справедливий баланс між втручанням у право особи та необхідністю недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення.

Таким чином, суд доходить висновку, що слід вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії стосовно автомобіля марки «Jeep», тип «Cherokee», 2016 року випуску, об`єм двигуна 2 360 см?, д.н.з. НОМЕР_1 , спрямовані на відчуження його у будь-який спосіб до вирішення спору по суті.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви про забезпечення позову

Враховуючи вищенаведене, оскільки стороною позивача наведено обґрунтовані підстави для застосування вказаного у заяві заходу забезпечення позову, а також надано належні і достатні докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Семененко Л.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Семененко Л.М., до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії стосовно автомобіля марки «Jeep», тип «Cherokee», 2016 року випуску, об`єм двигуна 2 360 см?, д.н.з. НОМЕР_1 , спрямовані на відчуження його у будь-який спосіб до вирішення спору по суті.

Відповідно до частин сьомої, одинадцятої статті 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись статтями 2, 4, 149 153, 258 261, 352 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Семененко Людмила Михайлівна про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Семененко Людмила Михайлівна, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії стосовно автомобіля марки «Jeep», тип «Cherokee», 2016 року випуску, чорного кольору, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , об`єм двигуна

2 360 см?, д.н.з. НОМЕР_1 , спрямовані на відчуження його у будь-який спосіб до вирішення спору по суті.

3. Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи, Тернопільському відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, 46002), Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) (вул. Стрийська, 5, с. Підгороднє, Тернопільський район, Тернопільська область, 47715), для негайного виконання.

4. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

5. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її ухвалення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

6. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

8. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

9. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_7 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст ухвали виготовлено 29 вересня 2025 року.

Головуючий суддя Т. І. Якімець