Справа № 489/3/25
Провадження № 2/489/1/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження з повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В грудні 2024 року ТОВ «Іннова Фінанс» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 17 550,00 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 14.07.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 5 000,00 грн. шляхом перерахування на рахунок позичальника. Строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка 1,5 % в день, знижена процентна ставка 1,35 % в день. Договір було підписано ОСОБА_1 електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, кредитну заборгованість не погашав, в зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 17 550,00 грн., яка складається з: 5 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10 050,00 грн. заборгованість за процентами, 2 500,00 грн. неустойка.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просить стягнути заборгованість з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.01.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

25.03.2025 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Михайлова Г.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що позивачем визначено розмір заборгованості, яку він просить стягнути з відповідача, проте будь-якого розрахунку на підтвердження позовних вимог до матеріалів справи не долучено, що унеможливлює встановити, яким чином нараховувались відсотки та обчислювалась неустойка, чи здійснювались платежі. Також вказував на те, що кредитування відбулось для задоволення споживчих потреб позичальника, а відтак на спірні правовідносини розповсюджується ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідно за відсутності направлення кредитором вимоги позичальнику про усунення порушень кредитного договору (вимоги про дострокове погашення кредиту), суд може стягнути лише прострочену суму боргу. Крім того, представник відповідача зазначав, що до матеріалів справи не долучено належних та достовірних доказів перерахування на користь ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі та в строки, зазначені у кредитному договорі. Окрім викладеного представник позивача вказував на те, що стягнення заборгованості за неустойкою після введення на території України воєнного стану суперечить п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

01.04.2025 від представника позивача ТОВ «Іннова Фінанс» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він спростовує твердження представника позивача. Зокрема зазначає про те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором викладений у позовній заяві, проте враховуючи заперечення відповідача проти позову, долучає до матеріалів справи окремий детальний розрахунок боргу. Що стосується підтвердження отримання ОСОБА_1 грошових коштів просить суд витребувати відповідні відомості у АТ «Сенс Банк», оскільки позбавлений можливості отримати такі відомості через те, що позивач не є банківською установою. В частині вимог про стягнення з відповідача неустойки представник позивача просить суд долучити до матеріалів справи заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої не підтримує вимоги про стягнення неустойки.

01.04.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої він змінює розмір позовних вимог з 17 550,00 грн. до 15 050,00 грн. з врахуванням лише основного боргу та процентів.

Також 01.04.2025 від представника ТОВ «Іннова Фінанс» на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якого він просить суд витребувати у АТ «Сенс Банк» наступні відомості:

-чи належить (належала раніше) платіжна картка за № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

-надати відомості про повний номер карти № НОМЕР_1 , на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу EasyPay від 14.08.2024 о 11:43:07 год. в розмірі 5 000,00 грн. (призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» поповнення картки MasterCard № НОМЕР_1 ; НОМЕР_3 »;

-інформацію про рух коштів (виписку) по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 20.07.2024 по 20.08.2024.

Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 08.05.2025: прийнято до розгляду заяву представника позивача ТОВ «Іннова Фінанс» про зменшення позовних вимог в редакції від 31.03.2025; витребувано докази у АТ «Сенс Банк».

06.06.2025 від АТ «Сенс Банк» на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання запитуваної інформації в повному обсязі, оскільки емітентом банківської картки не є АТ «Сенс Банк», а є АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2025 витребувано у Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» наступні відомості:

-чи належить (належала раніше) платіжна картка за № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

-надати відомості про повний номер карти № НОМЕР_1 , на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу EasyPay від 14.08.2024 о 11:43:07 год. в розмірі 5 000,00 грн. (призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» поповнення картки MasterCard № НОМЕР_1 ; НОМЕР_3 »;

-інформацію про рух коштів (виписку) по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 14.08.2024 по 19.08.2024.

Витребувані відомості надійшли на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» 13.08.2025.

Представник позивача ТОВ «Іннова Фінанс» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. У позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Михайлов Г.В. в судове засідання не з`явились, повідомлені судом про розгляд справи належним чином. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити.

При цьому представник відповідача Михайлов Г.В. вперше 15.07.2025 надсилав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншому процесі, яке протокольно було задоволено та судове засідання з 21.07.2025 було відкладено на 02.10.2025 на 11:30 год. Проте 02.10.2025 ним вдруге було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю у судовому засіданні в Миколаївському апеляційному суді, у справі, яка призначена на 10:00 год., при цьому відповідних доказів суду не надав. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити, виклавши свою позицію щодо заявлених позовних вимог.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами як принцип цивільного судочинства, п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК, забезпечується гарантіями дотримання судом усіх інших основних засад (принципів) цивільного судочинства, визначених у ч. 3 ст. 2 ЦПК. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 45 ЦПК). Суд з метою запобігання зловживанням справами активно забезпечує справедливий баланс використання учасниками процесу своїх прав і обов`язків, що не спростовує принцип змагальності сторін.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі «Шульга проти України», пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі, є завданням саме державних органів (рішення Суду у справі «Мусієнко проти України», пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Враховуючи викладене суд вважає, що причини неявки відповідача та його представника ОСОБА_2 в судове засідання є неповажними.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

14.08.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання грошових коштів у позику № , відповідно до умов якого клієнт отримав кредит на умовах строковості, зворотності, платності в розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 8-20).

Згідно п. 2.5, 2.6 договору кредит надається строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день, знижена процентна ставка 1,35 % в день.

У відповідності до п. 3.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, платіжна картка НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 7.4 договору за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу.

Відповідач ОСОБА_1 погашення кредиту та сплату нарахованих відповідно до договору відсотків не здійснював, в зв`язку з чим станом на день подання позовної заяви утворилась заборгованість в розмірі 17 550,00 грн., а саме: 5 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10 050,00 грн. - заборгованість за відсотками, 2 500,00 грн. неустойка.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № станом на 26.12.2024 заборгованість боржника ОСОБА_1 складає 15 050,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10 050,00 грн. - заборгованість за відсотками, яку позивач і просить стягнути з відповідача (а.с. 77-78).

У відповідності до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 06.08.2025, наданого на запит суду, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 . Також до вказаного повідомлення долучено виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 14.08.2024 по 19.08.2024, яка містить зарахування на суму 5 000,00 грн. 14.08.2024

Отже у справі, що розглядається предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика оформлена через мережу Інтернет.

Наведене свідчить про належне укладення між відповідачем та позикодавцем ТОВ «Іннова Фінанс» кредитного договору шляхом проставляння електронного підпису сторін, умови яких позикодавцем були виконані, що підтверджується доказами, наданими на запит суду АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач свої зобов`язанні за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконав.

Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на положення вище вказаного законодавства можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей договорів, щодо виконання яких виник спір між сторонами, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із матеріалів справи вбачається, що кредитодавцем використовувався електронний договір та застосування цифрового підпису. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (договір надання грошових коштів у позику) в електронній формі, умови якого позикодавцем були виконані. Однак відповідач свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість згідно розрахунку позивача, який відповідає умовам, узгодженим між сторонами, а також сумам, отриманим відповідачем.

Доказів, які б спростовували правильність наданих позивачем розрахунків, матеріали справи не містять.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про відсутність підстав для достроково стягнення всієї суми кредиту з відповідача за умови не направлення відповідної вимоги, оскільки такі твердження спростовуються п. 5.1.13 укладеного між сторонами договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору № від 14.08.2024, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 27, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іннова Фінанс» заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № від 14.08.2024 станом на 26.12.2024 в розмірі 15 050,00 грн. (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят гривень 00 коп.), яка складається з: 5 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10 050,00 грн. заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іннова Фінанс» судовий збір в сумі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», , адреса: м. Київ, вул. Болсуновська, 8, поверх 9.

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 02.10.2025.

Суддя Г.А. Микульшина