Київський районний суд м. Полтави
Провадження № 2/552/1343/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

30.09.2025 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Резніченко О.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні Київського районного суду м. Полтави в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 554/14541/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення графіку спілкування з дитиною та участі у її вихованні, третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної в м. Полтаві ради як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради як орган опіки та піклування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24.12.2024 звернулися до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_4 про встановлення графіку спілкування з дитиною та участі у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_4 є племінницею позивача ОСОБА_1 , яка з 2005 року була призначена опікуном над неповнолітньою племінницею ОСОБА_6 .

Вказували, що в 2016 році відповідач зареєструвала шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї в шлюбі народився син ОСОБА_5 .

До 09.03.2022 відповідач повністю довіряла позивачам та дозволяла брати малолітню дитину в свій дім, позивачі проявляли любов і турботу про дитину.

Починаючи з березня 2022 року відповідач всіляко перешкоджає позивачам у спілкуванні та зустрічах з малолітнім ОСОБА_5 , 2016 року народження.

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просили визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, встановивши систематичні побачення та можливість вільного спілкування.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 31.12.2024 відкрито провадження в даній справі.

29.01.2025 до суду надійшов відзив ОСОБА_4 на позовну заяву, який обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є рідною тіткою відповідача ОСОБА_4 , а відповідач ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 .

Вказувала, що ОСОБА_2 не є ні її родичем, ні родичем малолітнього ОСОБА_5 .

Вважає, що правовідносини між сторонами по справі не регулюються нормами Сімейного кодексу України, а право позивачів не підлягає судового захисту в порядку, який визначено СК України.

В своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначала, що спілкування її сина ОСОБА_7 з двоюрідною бабою ОСОБА_1 не буде відповідати інтересам дитини.

В задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передано на розгляд до Київського районного суду м. Полтави.

Вказана позовна заява ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.03.2025 залишена без руху.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11.03.2025 на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху подали до суду позовну заяву, в якій виклали свої позовні вимоги та просили зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просили визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 способи участі у вихованні та спілкування з малолітньою дитиною, встановивши систематичні побачення та можливість вільного спілкування.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.03.2025 позовна заява прийнята до провадження суду, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.08.2025 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також їх представник повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечувала, вважає, що право позивачів не підлягає захистові і порядку, що визначений нормами СК України, а спілкування малолітньої дитини з позивачами не буде відповідача найкращим інтересам дитини.

Треті особи в судове засідання не з`явилися.

Суд, заслухавши позивачів та представника позивачів, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є матір`ю малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітній ОСОБА_5 , 2016 року народження, проживає з матір`ю ОСОБА_4 .

Батьком малолітнього ОСОБА_8 , 2016 року народження, є ОСОБА_9 .

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13.10.2021 в справі № 552/4123/21, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 розірвано.

Позивач ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом, обґрунтовують свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_5 є позивачам рідним онуком, та одночасно вказують, що малолітній є внучатим племінником. Вказують, що відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з онуком ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, дослідженими в справі доказами встановлено, що згідно розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації від 20.04.2005 № 189 було призначено ОСОБА_1 опікуном над неповнолітньою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На опікуна покладено обов`язки по створенню неповнолітній ОСОБА_11 необхідних соціальних умов і забезпечення її доглядом і лікуванням.

Станом на час розгляду даної справи судом відповідач ОСОБА_12 досягла повноліття, опіка припинена.

Відповідач ОСОБА_4 є племінницею позивачу ОСОБА_1 та матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , 2016 року народження.

Онук - це син сина або дочки, тобто нащадок третього покоління бабусі та дідуся, пряма спорідненість.

До родичів першого ступеня прямої спорідненості належать батько, мати, син, дочка, подружжя. До родичів другого діди, баби, внуки, внучки.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не є донькою ні позивачу ОСОБА_1 , ні позивачу ОСОБА_2 .

Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не є онуком позивачів, не належить до кола їх родичів першого ступеня спорідненості.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, інших членів сім`ї та родичів визначений СК України.

Статтею 2 Сімейного кодексу України передбачено, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням.

Права баби та діда, прабаби та прадіда на виховання внуків, правнуків передбачено статтею 257 СК України, яка встановлює, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Статтею 263 СК України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , як двоюрідна баба, та позивач ОСОБА_2 , як особа, з якою ОСОБА_1 перебуває в шлюбі, в силу норм ст. 2 Сімейного кодексу України не є суб`єктами, права яких не підлягають судовому захистові порядку, визначеному ст. 257 СК України.

Також судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , надаючи суду пояснення по суті спору, надавала негативну оцінку відповідачу, висловлювала виключно критичне ставлення до неї та її оточення.

Тому твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що на даний момент спілкування позивачів з малолітнім ОСОБА_7 може негативно вплинути на розвиток дитини є обґрунтованим.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі N 6-1945цс17).

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Інтереси дитини, крім іншого, полягають, зокрема, в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі.

Керуючись принципом справедливості, неупередженості з метою захисту прав та інтересів дитини, враховуючи вік, стать, стан здоров`я, психоемоційний стан дитини, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому, суд звертає увагу сторін, що позивачі не позбавлені можливості самостійно, за взаємною згодою і у позасудовому порядку спілкуватись з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключно зі згоди його матері та поважаючи право батьків дитини на визначення кола осіб, з якими має спілкуватися їх дитина.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог понесені позивачами судові витрати не підлягають їм відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення графіку спілкування з дитиною та участі у її вихованні відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

-позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

-відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

-третя особа виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, місцезнаходження 36014, м. Полтава, вул. Решетилівська, 1/2, ;

-третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної в м. Полтаві ради, місцезнаходження 36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30, .

Повне судове рішення складено 01.10.2025.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко