ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1051/24 Номер провадження 22-ц/814/2801/25Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М. І. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар: Горбун К.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з відповідачкою ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.02.2016 їх шлюб було розірвано. Зазначив, що від вказаного шлюбу він з відповідачкою має неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повідомив, що з 2016 року відповідачка ОСОБА_2 покинула сім`ю та виїхала проживати в інше місце та після цього лише декілька разів спілкувалася з дітьми. Зауважив, що просив відповідачку ОСОБА_2 спілкуватися з дітьми, однак вона попросила залишити її у спокої, оскільки бажає влаштовувати особисте життя.

Зазначив, що відповідачка не опікується дітьми, не займається їх лікуванням, не відвідує навчальний заклад, не приходить на свята та батьківські збори, вихованням не займається, не виявляє до них інтересу, з дітьми не спілкується, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що погано впливає на розвиток дітей.

Позивач вказав, що діти проживають з ним, перебувають на його утриманні, він займається їх вихованням. Зауважив, що відповідачка не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

В апеляційному порядку рішення оскаржив позивач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги , апелянт посилається на те , що згідно доказів наданих ним до суду проживання дітей з ним , та виховання дітей без участі їхньої матері підтверджено .

Також, скаржник посилається на факт притягнення відповідача до адміністративної відповідальності , що безпідставно не було враховано судом першої інстанції. Оскільки події , що відбулися , негативно вплинули на нервову систему дітей , адже відповідач у стані алкогольного сп`яніння стукала у вікна та двері оселі за адресою АДРЕСА_1 , проте діти відмовлялися з нею спілкуватись.

Окрім того , позивач посилається на те, що ОСОБА_2 сама ініціювала притання про позбавлення її батьківських прав , та надала відповідну нотаріальну згоду.

Зазначає, що ОСОБА_2 дітей не забезпечує та не спілкується з ними , вказані обставини підтверджуються і свідченнями дітей.

Апелянт вказує, що висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є недостатньо обґрунтованим , суперечить інтересам дітей та не містить всіх обставин, зокрема щодо неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків з виховання дітей.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини та на свідчення самої ОСОБА_2 позивач вказує, що доцільним у даному випадку є позбавлення останньої батьківських прав щодо малолітніх дітей .

Просить рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року скасувати , та постановити нове про задовлення його позовних вимог.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.03.2016 (справа № 542/1570/15-ц) розірвано шлюб, укладений 13 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 43, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Визначено місце проживання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочки ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою АДРЕСА_2 . Рішення набрало законної сили 01.04.2016 .

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , Новосанжарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 05.04.2022 зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 28. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на « ОСОБА_2 » .

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , Новосанжарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06.11.2024 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , актовий запис № 117 .

Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 145/25/39/В від 15.01.2025, ОСОБА_11 є інвалідом ІІ групи, інвалідність з дитинства .

Згідно із заявою ОСОБА_1 , адресованого Голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_1 повідомив, що є особою, яка на підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації (а.с. 196 т. 1).Відповідно до відомостей з мобільного застосунку «ІНФОРМАЦІЯ_15» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 є військовозобов`язаним та має відстрочку від мобілізації до 08.05.2025 .

Відповідно до договору дарування від 29.03.2002, посвідченого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 571, дарителька ОСОБА_12 подарувала обдарованому ОСОБА_1 , а він прийняв у дар житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 237 від 20.05.2024, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з актом обстеження умов проживання від 21.05.2024 з метою підтвердження місця проживання дітей було проведено огляд умов проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - приватний підприємець, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 студентка Київського університету, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_14 - студентка Полтавського Фахового медичного коледжу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - учениця Андріївського ліцею та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - учениця Андріївського ліцею. Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, складається з 4 кімнат: вітальня, 3 спальні, коридор, ванна кімната, кухня. Будинок площею 58 м2, з газовим опаленням, водопроводом. Умови проживання задовільні. Сім`я забезпечена речами першої необхідності. Одягом, взуттям, посудом, постільною білизною, продуктами харчування, засобами гігієни, є присадибна ділянка. Для виховання та розвитку дітей створена окрема дитяча кімната, спальні місця, робочий куточок для навчання, шафи для одягу, мобільні телефони, тощо. Для проживання, навчання і виховання дітей створено задовільні умови. Підтверджується місце проживання дітей за вказаною адресою (а.с. 20, 93 т. 1).

Згідно з довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психотропних речовин № 349 від 24.05.2024, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 не виявлено протипоказань для виконання обов`язків опікуна .

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженець с. Лелюхівка, на території України станом на 29.05.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває .

Відповідно до Листа - відгука директора Андріївського ліцею Полтавської обласної ради № 243 від 29.05.2024, ОСОБА_1 є батьком учениць 7 класу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та за період навчання постійно співпрацює з навчальним закладом. Батько має почуття відповідальності перед своєю сім`єю. Його основним пріоритетом завжди було забезпечення комфорту та благополуччя своїх близьких, як матеріально, так і емоційно, він є надійною опорою для всіх членів родини. Він завжди готовий вислухати ОСОБА_13 чи ОСОБА_14 , підтримати у скрутні моменти. Його дбайливе ставлення допомагає донькам почуватися впевнено та захищено, навіть коли стикаються з викликами та труднощами. Батько є прикладом освіченої особистості, що надихає доньок до знань та саморозвитку. Його досвід та мудрість стають цінним ресурсом для їх особистісного зростання. Він заохочує їх навчальні досягнення та поставлені цілі, завжди підтримуючи у прагненні до успіху. ОСОБА_1 є активним учасником позашкільних заходів, які організовуються в ліцеї. Тісно співпрацює з класним керівником та педагогами- предметниками, щодо успішності своїх доньок. Він комунікабельний, швидко знаходить цікаві нестандартні рішення, має широке коло знайомих, тісні зв`язки з громадськістю. ОСОБА_1 красномовний, вміє переконувати .

Згідно з повідомленням секретаря Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 2561/94-15 від 08.10.2024, відсутні підстави для прийняття рішення органом опіки і піклування Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки Новосанжарським районним судом Полтавської області розглядається цивільна справа № 542/1051/24 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав .

Відповідно до акта, засвідченого депутатом Новосанжарської селищної ради Свистуном В.І. від 20.08.2024 про встановлення факту невиконання батьківських обов`язків матір`ю ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, довгий час не піклується про них, не займається їх виконанням та духовним розвитком, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, матеріально не забезпечує їх. Подарунки дітям не дарує, зі святами не вітає, не проявляє жодного інтересу щодо життя дітей, що впливає на їх фізичний та моральний стан, не спілкується з дітьми .

Згідно з висновком про оцінки потреби сім`ї ОСОБА_1 № 126 від 05.08.2024, складні життєві обставини у родині відсутні, потреби дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволені, речами першої необхідності забезпечені в повній мірі. Батько здатний забезпечувати потреби дітей. Сім`я потребує консультування. Інформація про членів сім`ї: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - працює неофіційно, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 студентка Київського університету ім. Б. Грінченка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_14 - студентка Полтавського Фахового медичного коледжу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - учениця Андріївського ліцею та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - учениця Андріївського ліцею .

Згідно з висновком про оцінки потреби сім`ї ОСОБА_2 № 127, від 05.08.2024 складні життєві обставини у родині відсутні, зі слів матері діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з батьком, який займається їх вихованням та забезпеченням усіх потреб. Мати потребує підтримки та консультування .

Згідно з копією тимчасового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_2 , остання вчинила психологічне насильство стосовно постраждалої особи ОСОБА_8 .

Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.11.2024, справа № 542/1941/24 визнано винною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 (сто сімдесят) грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 05.09.2024 близько 20:15 год в АДРЕСА_3 громадянка ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_8 , а саме: гримала у вікна та двері будинку, примушувала покинути будинок разом з нею, чим могла завдати шкоди психологічному здоров`ю останньої. Постанова набрала законної сили 06.12.2024 .

Згідно з повідомленням секретаря Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, працівниками служби у справах дітей було проведено профілактично - роз`яснювальну бесіду з ОСОБА_2 щодо необхідності налагодження особистого контакту з доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про методи та прийоми виховання дівчаток-підлітків, тощо, матір було ознайомлено з наслідками неналежного виконання батьківських обов`язків відносно дітей .

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 08.09.2024, вона хотіла відвідати дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які проживають з батьком та 05.09.2024 близько 21:30 год прийшла до будинку, стукала у вікна, кричала, чим налякала дітей. Повідомила, що усвідомлює протиправні дії та зобов`язалась в подальшому не тиснути на дітей та враховувати їхню думку .

Згідно з деклараціями про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-598Т-ТН00, №0001-ХЗХТ-ТН00, підписаними 03.12.2018, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримують першу медичну домогу у КЗ «Новосанжарський центр первинної медико-санітарної допомоги» Новосанжарської районної ради Полтавської області, лікар, який надає ПМД - ОСОБА_21 , довірена особа пацієнтів ОСОБА_1 .

Згідно із заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.05.2024 посвідченої приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т.В., зареєстрованої в реєстрі за № 1748, ОСОБА_2 не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 про позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 306 від 15.08.2024 затверджено висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету селищної ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з висновком Служби у справах дітей про недоцільність позбавлення батьківських прав, у спілкуванні з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 встановлено, що вони мають бажання проживати з батьком, про спілкування з мамою розповідають неохоче, завченими фразами, приховуючи при цьому власну думку та особисті емоції. На обліку Служби у справах дітей Новосанжарської селищної ради та Комунальної установи «Новосанжарський центр соціальних служб» сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, не перебували, до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків не притягувались. Проживання малолітніх дітей з одним із батьків при розлученні останніх не є підставою для позбавлення батьківських прав. Саме позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на особу. З метою встановлення наявності чи відсутності інших підстав позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 доцільно опитати малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які досягай 13-річного віку і можуть висловити власні думки, які можуть бути враховані при прийнятті рішення Новосанжарським районним судом. Згідно з вимогами статей 150, 155, 164 Сімейного кодексу України в органу опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради відсутні правові підстави для позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами часини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

За частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав матері дітей ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 посилалася, зокрема, на те, що відповідач досить тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не приїжджає за їх місцем проживання, навчання, не приймає участі у їх житті, вихованні та навчанні.

Відповідно до частин 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19 вказано, що: «тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Ухвалюючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд першої інстанції не врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_14 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення її батьківських прав відносно сина, позивачем не надано. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що мати дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для позбавлення його батьківських прав».

У постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року в справі № 753/9433/17 зазначено, що: «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Апеляційний суд, установивши відсутність винної поведінки та свідомого нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги той факт, що батько дитини бажає продовжувати спілкуватися із сином, а також відсутність інших передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення батьківських прав, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову в даній справі.

Незацікавленість батька, який сплачує аліменти, в підготовці дитини до школи чи не підтримання ним захоплення дитиною співом та грою на фортепіано, необізнаність про стан здоров`я дитини не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів.

Доводи касаційної скарги про те, що спілкування з батьком завдає психологічний дискомфорт дитині, відхиляються, оскільки матеріали справи свідчать, що емоційний стан дитини обумовлений не присутністю батька в її житті, а напруженими конфліктними стосунками між батьками, які використовують дитину для образ один одного, зневажають право сина на спокійне щасливе дитинство та гармонійний розвиток особистості. Особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 вказано, що:

«тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19».

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина 4 статті 19 СК України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України).

Під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина 4 статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

ЄСПЛ у справі «Hunt.v. Ukraine» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, взявши до уваги наведені положення закону, правильно виходив з того, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком/матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько/мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач проживає окремо від дітей, які постійно проживають з позивачем. Будь-які об`єктивні докази на підтвердження того, з якої причини відповідач не бере участі у вихованні дітей, в матеріалах справи відсутні. Також відсутні докази щодо обставин, які характеризують відповідача (чи працює, стан його здоров`я, перебування на обліку в медичних установах, наявність інших дітей, тощо), та можуть свідчить про її спосіб життя.

Органом опіки та піклування виконкому Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області надано висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .. До такого висновку орган опіки та піклування дійшов з урахуванням того, що про спілкування з матірю діти говорять неохоче , приховують власну думку та особисті емоції з вказаного приводу . Окрім того , орган опіки та піклування вказав , що проживання дітей з одним із батьків не зумовлює підтав для позбавлення батьківських прав іншого. Зазначив , що не вбачає підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей.

Суд першої інстанції правильно погодився із наданим органом опіки та піклування висновком про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він є обґрунтований та відображає реальну відсутність підстав визначених законодавством, що можуть вказувати на обставини які є передумовою позбавлення батьківських прав.

З матеріалів справи встановлено , що відповідач погодилася із доцільністю позбавлення її батьківських прав , написавши заяву про відсутність заперечень щодо задоволення позову ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім того відповідач зазначила , що не заперечує щодо задоволення позову оскільки планує виїжджати закордон , що ускладнить спілкування з дітьми та участь у їх вихованні.

Зважаючи на вказані обставини , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позову та відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки наявні у справі докази є недостатніми для висновку про те, що ОСОБА_2 систематично, свідомо, протягом тривалого часу ухиляється від виховання та утримання дітей, тобто у справі відсутні належні докази винної поведінки відповідача як матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, які б свідчили про її умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо дітей та, які б підтверджували б необхідність позбавлення відповідача батьківських прав згідно пункту 2 частини 1 статті 164 СК України. Наміри відповідача виїхати за кордон самі по собі не свідчать про неможливість брати учсть у житті та розвитку дітей. Також , колегія суддів зауважує, що наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача не може слугувати підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав , оскільки остання вчинила дії, що кваліфіковані як правопорушення передбачене ст.173-2 КУпАП , з метою поспілкуватися з дітьми.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправильного вирішення судом спору по суті, зокрема, щодо помилковості висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Колегія суддів з огляду на зазначене вище не приймає аргументи апеляційної скарги щодо самоусунення відповідача від участі у вихованні та утриманні дітей за браком доказів таких обставин.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, який також врахував відсутність у справі, яка переглядається, доказів застосування до ОСОБА_2 , до часу звернення із позовом про позбавлення батьківських прав, інших заходів впливу, направлених на виправлення її відношення до виховання дітей, тоді як позбавлення батьківських прав є крайнім заходом реагування на поведінку матері, коли усі інші заходи результату не дали.

Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок, з яким погоджується апеляційний суд, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували свідому та винну поведінку відповідача щодо невиконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей.

З огляду на не доведення позивачем виключних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права на пред`явлення нового позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав у разі, зокрема, якщо він ухилятиметься від виконання своїх обов`язків щодо виховання їхніх дітей (постанова Верховного Суду від 23 листопада 2022 року в справі № 149/2510/21).

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин стороною позивача до суду першої інстанції та до суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

Керуючись ст. 367, 375, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов