Номер провадження: 22-ц/813/6014/25
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів:Лозко Ю.П., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 ,

на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 20 травня 2025 року,

за заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. про визнання недійсною заяву про скасування заповіту, визнання недійсним заповіту

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання недійсними заяви про скасування заповіту та заповіту, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який за життя 28 липня 2019 року склав заповіт, яким заповідав усе належне йому майно ОСОБА_1 . Позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де дізналась, що ОСОБА_4 24 липня 2020 року склав новий заповіт на ім`я ОСОБА_3 , а також 22 липня 2020 року скасував заповіт від 27 серпня 2019 року, складений раніше на ім`я ОСОБА_1 , в зв`язку з чим остання не може успадкувати майно після смерті ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 стверджувала, що до кінця 2020 року вона постійно контактувала з ОСОБА_4 , який наголошував про складання на її ім`я заповіту, і така інформація була ним озвучена в листопада-грудні 2020 року, тобто після скасування заповіту та складання нового. У зв`язку з чим ОСОБА_1 стверджує, що заява про скасування складеного на її ім`я заповіту, а також новий заповіт, складений на ім`я ОСОБА_3 , були підписані не ОСОБА_4 , а іншою особою після смерті останнього, з метою привласнення його майна, що стало наслідком здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 16 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. ОСОБА_1 зазначає, що оскільки скасування заповіту від 27 серпня 2019 року не було наслідком волевиявлення спадкоємця і не відповідало внутрішній волі ОСОБА_4 , то заява про скасування від 22.07.2020 року підлягає визнанню недійсною на підставі статті 215 ЦК України. Вважає, що вона, як заінтересована особа, має право на звернення до суду із позовом про визнання недійсними заяви про скасування заповіту від 22 липня 2020 року та заповіту від 24 липня 2020 року, складеного на ім`я ОСОБА_3 , оскільки у випадку скасування зазначених правочинів, вона одержує право на спадкування за складеним на її ім`я заповітом від 27 серпня 2019 року.

З огляду на викладене простила суд визнати недійсною заяву ОСОБА_4 від 22 липня 2020 року № 64660755, яка зареєстрована в реєстрі за № 690, нотаріальний бланк НОН №738348 про скасування заповіту від 27 серпня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2657, нотаріальний бланк НОА 248959; визнати недійсним заповіт (НОН 738376), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. 24 липня 2020 року за реєстровим №720 складений на ім`я ОСОБА_3 .

Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 30 жовтня 2022 року позовні вимоги залишив без задоволення.

Одеський апеляційний суд постановою від 16 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Танасогло Олександр Михайлович, залишив без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси рішенням від 30 жовтня 2022 року без змін.

Верховний Суд складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 18 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Танасогло Олександр Михайлович, залишив без задоволення, рішення Сувровського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 січня 2023 року без змін.

У лютому 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Танасогло Олександр Михайлович, звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року за нововиявленими обставинами, в обґрунтування зазначивши, що під час розгляду цивільної справи № 522/172/24, яка перебуває в провадженні Приморського районного суду м. Одеси, в судовому засіданні 12 лютого 2025 року встановлено наявність двох заповітів на ім`я ОСОБА_1 , складених ОСОБА_4 , що на її думку спростовує висновки рішення суду від 31 жовтня 2022 року, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсною заяву про скасування заповіту, визнання недійсним заповіту. На думку заявниці вказані обставини є істотними для розгляду справи, не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи, врахування таких обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке прийняте.

З огляду на викладене, заявник просить суд заяву про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року задовольнити та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Пересипський районний суд Одеської області ухвалою від 20 травня 2025 року у задоволенні заяв про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. про визнання недійсною заяву про скасування заповіту, визнання недійсним заповіту, відмовив.

Відмовляючи у задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що системний аналіз заяви, доданих до неї документів з огляду на зазначені норми права дає підстави для висновку, що наведені заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, оскільки: про існування заповітів було відомо позивачу, що підтверджується інформаційною Довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори); зазначені обставини існували на час розгляду справи і заявник, за умови належної реалізації своїх процесуальних прав, в ході розгляду справи не був позбавлений можливості отримати зазначену інформацію; на такі докази сторона позивача не посилалась ані у позовній заяві, ані під час розгляду справи. Отже, наявність двох заповітів від 28 квітня 2017 року та 03 серпня 2017 року за реєстровими № 518 та № 1052, на які посилається ОСОБА_1 , як на нововиявлені обставини, є новими доказами, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 . Суд звернув увагу, що вказані заповіти не були предметом дослідження та не стосувалися розгляду справи під час ухвалення судом рішення суду від 31 жовтня 2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Танасогло Олександр Михайлович, просить ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 20 травня 2025 року скасувати та заяву ОСОБА_1 задовольнити, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, постановлення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що лише 12 лютого 2025 року заявником в межах розгляду іншої справи № 522/172/24, яка знаходиться в Приморському районному суді м. Одеси встановлено наявність двох заповітів на ім`я ОСОБА_1 , здійсненні ОСОБА_4 , посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В.. Після встановлення даних обставин, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2022 року.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 20.05.2025 року відмовлено в задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Скаржник зазначає, що обставини на які містяться посилання в заяві, існували на час розгляду справи, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Крім того вказує, що положення ЦПК України передбачають можливість витребування доказів та призначення експертиз у межах розгляду справи. У контексті перегляду судових рішень за ново виявленими обставинами суди керуються загальними положеннями ЦПК України щодо витребування доказів та призначення експертиз, якщо це необхідно для встановлення обставин, які існували на момент ухвалення рішення, але не були і не могли бути відомі суду та сторонам. У разі доведення наявності нововиявлених обставин для перегляду судового рішення, судам слід давати правову оцінку доводам клопотання про необхідність витребування доказів та призначення експертиз, так як жодна сторона не може бути позбавлена права доводити свої вимоги і заперечення. При розгляді даної заяви ОСОБА_1 суд зобов`язаний витребувати заявлені докази та призначити експертизу за клопотанням позивача.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено сторонам по справі їх право на подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Приватному виконавцю Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М., роз`ясненого його право на подання письмових пояснення відносно апеляційної скарги у встановлений судом строк.

Представник ОСОБА_5 - адвокат Танасогло О.М., та приватний виконавець Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М., отримали копію ухвали про відкриття апеляційного провадження отримано 12 червня 2025 року в електронних кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги з додатками отримала за допомогою засобів поштового зв`язку 26 червня 2025 року, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Представник ОСОБА_3 адвокат Вінчковський В.Л. копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги з додатками отримав 11.07.2025 року в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2025 року справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Вінчковський В`ячеслав Леонідович, зазначала, що звернення скаржника до Вищої ради правосуддя зводиться виключно до незгоди із судовим рішенням та є проявом зловживання процесуальними правами. При цьому, зауважує, що оскільки в межах справи № 522/172/24 ОСОБА_1 було заявлено клопотання про витребування конкретно визначених копій заповітів, можливо дійти висновку, що остання достовірно знала про наявність складених за життя ОСОБА_4 двох заповітів, а тому така обставина не є нововиявленими обставинами у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Представник ОСОБА_5 - адвокат Танасогло О.М., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М., судові повістки отримали 30 червня 2025 року в електронних кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Представнику ОСОБА_6 - адвокат Вінчковський В.Л., судову повістку отримав 11 липня 2025 року в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, за необхідне зазначити наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що наявність двох заповітів від 28.04.2017 року та 03.08.2017 року за реєстровими № 518 та №1052, на які посилається ОСОБА_1 , як на нововиявлені обставини, слід визнати новими доказами. Суд зауважив, що вказані заповіти не були предметом дослідження та не стосувалися розгляду справи під час ухвалення судом рішення від 31.10.2022 року.

Суд вважав, що обставини на які посилається заявникіснували на час розгляду справи, про існування заповітів було відомо позивачу, що підтверджується інформаційною Довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), тому викладені ОСОБА_5 обставини не є нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).

Жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою проведення повторного слухання і нового вирішення справи.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи ( п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Перегляду за нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також судове рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення місцевого суду було змінено або ухвалено нове рішення.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19), пункти 7.4, 7.5).

У п. 3 постанови № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21), пункт 34.1.1).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18), пункти 27, 28).

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі PONOMARYOV v. UKRAINE, заява № 3236/03, § 40).

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

На вказаному наголошено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2024 року у справі № 643/12492/18, провадження № 61-7813св24.

В заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2022 року ОСОБА_1 як на істотну обставину, що не була встановлена судом послалася на те, що в судовому засіданні призначеному на 12.02.2025 року, в межах розгляду справи № 522/172/24, яка знаходиться в Приморському районному суді м. Одеси, встановлено наявність двох заповітів на ім`я ОСОБА_1 здійсненні ОСОБА_4 (від 28.04.2017 року та від 03.08.2017 року), що спростовує висновки в рішеннях національних судів у справі № 523/16177/21.

Із матеріалів справи вбачається, що у вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсною заяву ОСОБА_4 від 22 липня 2020 року № 64660755, яка зареєстрована в реєстрі за № 690, нотаріальний бланк НОН № 738348, про скасування заповіту від 27 серпня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2657, нотаріальний бланк НОА № 248959; визнати недійсним заповіт (НОН № 738376), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І. М. 24 липня 2020 року за реєстровим номером 720, складений на ім`я ОСОБА_3 .

Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 31 жовтня 2022 року позов залишив без задоволення.

В рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року зазначено, що заповіт, складений ОСОБА_4 від 27.08.2019 року та ним скасований за заявою від 22.07.2020 року, був укладений на користь ОСОБА_3 . Доводи позивачки про те, що ОСОБА_4 під час свого життя 27.08.2019 року залишив заповіт на її ім`я суд першої інстанції вважав безпідставними та документально непідтверджені. Будь-яких достовірних доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом та/або за законом з її боку суду надано не було.

Суд вказав, що відсутність у ОСОБА_7 статусу спадкоємця після смерті ОСОБА_4 , крім іншого, підтверджується ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.05.2022 року (справа №523/13996/21), якою було встановлена відсутність порушення прав ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_4 , ухваленим Суворовським районним судом м. Одеси рішенням від 21.10.2021 року за позовними вимогами ОСОБА_3 , яким розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстроване 24.10.2019 року, актовий запис №283 визнано фіктивним.

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. на виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2021 року про витребування доказів надано фотокопію матеріалів зі спадкової справи № 03/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , які надійшли до суду 28 січня 2021 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

В матеріалах спадкової справи наявна Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 08.01.2021 року, в якій міститься інформація про заповіт від 28.04.2017 року та заповіт від 03.08.2017 року, на які ОСОБА_1 посилається у заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року.

В суді першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Танасогло О.М. брав участь у розгляді справи, звертався з різними клопотаннями, в тому числі із клопотання про витребування, зокрема у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. оригінал заповіту ОСОБА_4 від 03.08.2017 року та оригінал заповіту ОСОБА_4 від 28.04.2017 року.

Суворовський районний суд м. Одеси ухвалою від 31.10.2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , зокрема посилалася на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зазначивши, що суд не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та чинив перешкоди у здійсненні цього позивачу.

Разом із апеляційною скаргою позивачем подано клопотання про витребування доказів, зокрема у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. оригінал заповіту ОСОБА_4 від 03.08.2017 року та оригінал заповіту ОСОБА_4 від 28.04.2017 року.

Переглядаючи рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року Одеський апеляційний суд в постанові від 16 січня 2023 року зазначив, що під час розгляду апеляційної скарги, відмовлено у задоволенні клопотань скаржника доданих до апеляційної скарги про витребування у приватних нотаріусів оригіналів заповітів ОСОБА_4 , оригіналів його заяв про скасування заповітів, починаючи з 2017 року, оригіналу реєстрів для реєстрації нотаріальних дій за 2017, 2020, які містять записи про нотаріальні дії посвідчення відповідних заповітів та заяв про їх скасування за 2017, 2020, призначення почеркознавчої експертизи, оскільки не доведення ОСОБА_1 наявності складеного на її ім`я передостаннього заповіту, відсутність підстав вважати висновок почеркознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні щодо предмету заявленого позову, як неналежного доказу, унеможливило задоволення клопотань апелянта, доданих до апеляційної скарги, про витребування у приватних нотаріусів оригіналів заповітів ОСОБА_4 , оригіналів його заяв про скасування заповітів, починаючи з 2017 року, оригіналу реєстрів для реєстрації нотаріальних дій за 2017,2020, які містять записи про нотаріальні дії посвідчення відповідних заповітів та заяв про їх скасування за 2017,2020 роки, призначення почеркознавчої експертизи.

Постановою Верховного Суду від 18 травня 2023 року касаційну скаргу адвоката Танасогла Олександра Михайловича як представника ОСОБА_8 залишено без задоволення. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 січня 2023 року залишено без змін.

Отже обставини наявності двох заповітів від 28.04.2017 року та від 03.08.2017 року на ім`я ОСОБА_1 здійсненні ОСОБА_4 , були відомі ОСОБА_1 на час ухвалення Суворовським районним судом м. Одеси рішення від 31 жовтня 2022 року.

У п. 5 постанови «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 зазначила, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення в уже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що обставини на які посилається ОСОБА_1 в заяві про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року, як на нововиявлені, а саме: наявність двох заповітів на ім`я ОСОБА_1 здійсненні ОСОБА_4 (від 28.04.2017 року та від 03.08.2017 року), не є нововиявленими у розумінні вимог статті 423 ЦПК України, оскільки були відомі заявнику та існували на час розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення ним рішення від 31 жовтня 2022 року, тому підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено.

Щодо заперечень на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 20 травня 2025 року, які включені до апеляційної скарги у відповідності до вимог ч. 2 статті 353 ЦПК України, про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Танасогло О.М. про витребування доказів та призначення експертизи, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до частин другої, третьої статті 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Отже, з аналізу вказаних норм слід дійти висновку, що під час перегляду рішення за нововиявленими обставинами суд наділений правом лише дослідити та надати оцінку нововиявленим доказам поруч з доказами, які раніше були зібрані по справі та яким була надана оцінка рішення суду.

Лише у разі доведення наявності нововиявлених обставин для перегляду судового рішення та скасування рішення суду, суд при новому розгляді справи розглядає клопотання сторони подані разом із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано ухвалою суду від 20 травня 2025 року, відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів та призначення експертизи, оскільки розгляд клопотання здійснюється судом при новому розгляд справи, проте в дані справі заявником не доведено наявність нововиявлених обставин для перегляду судового рішення і судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції якою заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсною заяву про скасування заповіту, визнання недійсним заповіту, залишено без задоволення, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 20 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

М.В. Назарова