Справа № 203/6942/24
Провадження № 2/0203/511/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10.07.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в залі суду в місті Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Н.А.,

за участі:

представника позивача Гули М.С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська державна адміністрація (Департамент з питань реєстрації виконавчого органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Київської міської державної адміністрації), про визнання права власності,

встановив:

29.11.2024 року в системі «Електронний суд» до Центрального районного суду міста Дніпра надійшов позов ОСОБА_1 (представник позивача адвокат Гула М.С.) до Донецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська державна адміністрація (Департамент з питань реєстрації виконавчого органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Київської міської державної адміністрації), про визнання права власності, в якому позивач просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на квартиру, яка складається з двох кімнат, загальною площею 50,70 кв. м, у тому числі житловою 26,80 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він не має можливості зареєструвати своє нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав через відсутність підтвердження від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства, проводили оформлення та/або реєстрацію його права власності на нерухоме майно, а саме інформації від Донецького бюро технічної інвентаризації, оскільки останнє зареєстроване на тимчасово окупованій території України. При цьому спірна квартира знаходиться на тимчасово окупованій території України, а право власності на таке нерухоме майно охороняється та гарантується законодавством України й міжнародним правом. Позивач вже є власником спірного нерухомого майна, проте у нього відсутній інший шлях, окрім судового для відновлення порушеного права.

З огляду на викладене вище, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності.

Відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позов із запереченнями проти задоволення позовних вимог або письмової заяви про визнання позову.

14.01.2025 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Київської міської державної адміністрації (Департамент з питань реєстрації виконавчого органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Київської міської державної адміністрації) Чіпко В. подала до суду пояснення третьої особи щодо позовної заяви, в якій просила суд розглянути спір на підставі наявних матеріалів справи та прийняти рішення, відповідно до вимог чинного законодавства України, здійснювати розгляд справи без її участі.

В обґрунтування своєї позиції по справі представник третьої особи зазначила, що реєстрація права власності на спірну квартиру в Державному реєстрі відбулась до 01.01.2013 року КП «БТІ м. Донецька». Тому у державного реєстратора виникла об`єктивна неможливість отримати відомості від БТІ про зареєстровані права на неї до 01.01.2013 року, тобто підтвердити такий факт. Отже, за результатами розгляду заяви позивача від 21.08.2024 року державним реєстратором було прийнято обґрунтоване рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій від 29.08.2024 року №74813888. У разі задоволення позову позивач буде мати право звернутися із заявою та відповідними документами до будь-якого суб`єкта, що проводить реєстрацію речових прав на нерухоме майно та незалежно від місцезнаходження нерухомого майна.

Під час судового розгляду справи по суті представник позивача, яка брала участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснила суду таким чином, як про це вказано вище. Представник позивача наголосила на тому, що саме Донецька міська рада є належним відповідачем у справі, оскільки Донецька міська рада повинна була зареєструвати право власності на нерухоме майно, коли з 2004 року почали діяти зміни щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У позивача наявні перешкоди у реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, оскільки БТІ, яке його реєструвало, перебуває на тимчасово окупованій території України. Тому позивач вже є власником нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів, проте не може його зареєструвати та підтвердити у встановленому законом порядку, з огляду на вказані перешкоди.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 09.12.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання, зобов`язано позивача надати у судове засідання для огляду оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви.

13.07.2025 року позивач на виконання ухвали суду від 09.12.2024 року надав суду для огляду у судовому засіданні оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви, які були оглянуті судом у підготовчому судовому засіданні 27.02.2025 року.

Ухвалою суду від 22.04.2025 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11:00 годину 10.06.2025 року.

У судове засідання 10.07.2025 року з`явилась представник позивача, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник відповідача у судові засідання, призначені на 10.06.2025 року, 10.07.2025 року, повторно не з`явився без поважних причин, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Представник третьої особи подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Суд, заслухавши думку представника позивача, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, 280-283 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представника відповідача, представника третьої особи в порядку заочного розгляду за наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Під час судового розгляду справи по суті суд заслухав усні пояснення представника позивача по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, під час судових дебатів заслухав заключне слово представника позивача, та 10.07.2025 року у судовому засіданні проголосив вступну та резолютивну частини заочного рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 , яку він придбав у ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартири від 30.04.2002 року у місті Донецьку, Україна. Договір був підписаний сторонами та є нотаріально посвідченим 30.04.2002 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Гуртовим А.О., зареєстрований в реєстрі за №809, та у договорі вказано, що цей договір підлягає реєстрації у бюро технічної інвентаризації міста Донецька.

За змістом договору ОСОБА_2 (продавець) продала, а ОСОБА_1 (покупець) купив квартиру АДРЕСА_3 .

Також на договорі Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька», код ЗКПО №03336670, був здійснений реєстраційний напис на документі про право власності на квартиру в цілому, та вказано, що квартира зареєстрована Донецьким бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 , і записаний в реєстрову книгу №8/37 ДК-(18) за реєстровим №59 від 07.05.2002 року.

Відповідно до довідки від 15.05.2023 року №3002- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 17.05.2023 року.

На підтвердження факту набуття права власності на квартиру та користування спірною квартирою позивач надав суду копії наступних документів, оригінали яких були безпосередньо оглянуті судом у судовому засіданні, а саме: технічного паспорту на квартиру №1/8733 від 08.05.2002 року, виготовленого та виданого КП «БТІ м. Донецька», протоколу замовлених послуг та обладнання №1546290 від 08.05.2012 року, договору на участь у витратах з утримання будинку та прибудинкової території від 21.05.2024 року, договору на користування електричною енергією від 22.05.2002 року, договору №530-12-08 на обслуговування під`їзного домофона від 23.12.2008 року, договору №799 від 03.08.2004 року з надання послуг по підключенню до кабельної мережі, акта виконаних робіт №32491 від 05.02.2013 року, протоколу замовлених послуг та матеріалів до протоколу замовлених послуг та обладнання №1546290 від 29.12.2012 року, додатку до протоколу №1546290 від 31.12.2013 року, акта прийому-передачі обладнання, картки(ок) авторизації від 04.02.2013 року, заяви про припинення дії Протоколу замовлених послуг та обладнання №1546290 від 07.02.2013 року.

Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області, за №40496001 від 05.04.2018 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом вказаного вище рішення державний реєстратор зазначила, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Оскільки місто Донецьк є тимчасово окупованою територією, то державний реєстратор не має можливості зробити запит в орган, який проводив реєстрацію прав, - Бюро технічної інвентаризації м. Донецька, про належність квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Тараненко Ольги Олегівни Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ, від 29.08.2024 року за №74813888, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із зазначеними у рішенні обставинами.

Так, за змістом вказаного вище рішення державний реєстратор зазначила, що під час розгляду заяви було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року, в результаті якого було встановлено, що інформація про реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня, направлено запит до Донецької обласної військово-цивільної адміністрації/Донецької обласної державної адміністрації. Донецька обласна державна адміністрація повідомила, що до 01.01.2023 року державну реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташованого у місті Донецьку Донецької області, здійснювало Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька». Вся територія Донецького району Донецької області є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 07.04.2014 року, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004. Враховуючи вказане, надати запитувану інформацію або перенаправити запит до Донецької міської територіальної громади Донецького району Донецької області, КП БТІ м. Донецька, не є можливим.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач Донецька міська рада, , є зареєстрованим органом місцевого самоврядування із зареєстрованим місцезнаходженням за адресою: АДРЕСА_6 , дата державної реєстрації: 21.05.1997 року.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації міста Донецька (скорочене найменування: КП БТІ м. Донецька), , є зареєстрованим комунальним підприємством із зареєстрованим місцезнаходженням: Україна, 83000, Донецька область, місто Донецьк, вулиця Кобозева, будинок №66, дата державної реєстрації: 08.08.2000 року, засновник юридичної особи: Донецька міська рада, .

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд (ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, далі ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно з частинами 2-4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV (у чинній редакції), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості.

Відповідно до частин 3, 4, 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням нерухомого майна.

На підставі рішення Міністерства юстиції України державна реєстрація права власності та інших речових прав у визначених випадках може проводитися в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць, визначених абзацом першим цієї частини, або незалежно від місцезнаходження нерухомого майна.

Державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до п. 1.4 розділу 1 Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 №56 (чинні станом на 13.12.1995 року на момент проведення державної реєстрації спірного нерухомого майна 07.05.2002 року, тобто до набрання чинності Законом України №1952-IV станом на 03.08.2004 року), державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів, за рахунок коштів власників нерухомого майна.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (у чинній редакції), територіальна громада це жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр; представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення; право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; територія територіальної громади - нерозривна територія, в межах якої територіальна громада здійснює свої повноваження щодо вирішення питань місцевого значення відповідно до Конституції і законів України, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частин 3, 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

а) власні (самоврядні) повноваження:

1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад;

2) встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад;

3) заслуховування звітів про роботу керівників підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад;

4) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна.

Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 13 травня 2019 року у справі №905/494/18, учасники справи це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Відповідно до положень ст. 335 ЦК України, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих медіа. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Отже, у разі невизнання за позивачем права власності на нерухоме майно, таке майно має бути взято на облік як безхазяйне і в подальшому передано за рішенням суду у комунальну власність. Тому особою, яка має інтерес до спірного нерухомого майна, є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем розташування цього майна. Органом місцевого самоврядування за місцем розташування спірного нерухомого майна є Донецька міська рада (), і саме ця юридична особа є належним відповідачем у справі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Наказу Міністерства юстиції України від 09.06.2023 року №2179/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 червня 2023 року за №977/40033, «Про проведення державної реєстрації в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць» (у чинній редакції), незалежно від місцезнаходження юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості проводяться такі реєстраційні дії, зокрема: у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, місцезнаходженням яких є Автономна Республіка Крим, Донецька, Запорізька, Луганська, Миколаївська, Харківська, Херсонська області, місто Севастополь; реєстраційні дії на підставі судових рішень.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за №296/5 (у чинній редакції), правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. У разі посвідчення правочинів щодо відчуження та застави нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно, не подаються.

Пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку передбачено, що документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Відповідно до пункту 40 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. №1127 (у чинній редакції), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року на території держави було введено воєнний стан. При цьому Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 року №2119-ІХ, від 21.04.2022 року №2212-IX, від 22.05.2022 року №2263-IX та від 12 серпня 2022 року №2500-IX та в подальшому строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 (в чинній редакції), територія Донецького району Донецької області (з адміністративним центром у місті Донецьку) є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 07.04.2014 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Аналіз викладеного вище вказує, що позивач набув право приватної власності на спірну квартиру ще 30 квітня 2002 року за договором купівлі-продажу квартири від 30.04.2002 року. Право власності на квартиру АДРЕСА_7 було зареєстроване КП БТІ м. Донецька за ОСОБА_1 в цілому 07.05.2002 року, відповідно до реєстраційного напису від 07.05.2002 року. Отже, право приватної власності позивача на спірну квартиру підтверджується правовстановлюючим документом та нічим не спростовується.

Проте рішеннями державних реєстраторів від 05.04.2018 року, від 29.08.2024 року позивачу було відмовлено у проведенні реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з огляду на те, що державні реєстратори на підтвердження реєстрації права власності КП БТІ м. Донецька, місцезнаходження якого у місті Донецьку, не мали змоги отримати запитувану інформацію, бо вся територія Донецького району Донецької області є тимчасово окупованою Російською Федерацією з 07.04.2014 року.

Тому, враховуючи, що з об`єктивних причин відповідачем не визнається право власності позивача на спірне нерухоме майно, позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_7 . При цьому саме Донецька міська рада як представницький орган територіальної громади міста Донецька за місцезнаходженням спірної квартири, є особою яка має власний інтерес до спірного майна, та вважається такою, що не визнає за позивачем право здійснювати правомочності власника.

З огляду на викладене вище, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 до Донецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська державна адміністрація (Департамент з питань реєстрації виконавчого органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Київської міської державної адміністрації), про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Донецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська державна адміністрація (Департамент з питань реєстрації виконавчого органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Київської міської державної адміністрації), про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування як ВПО: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з двох кімнат, загальною площею: 50,70 кв.м, житловою площею: 26,80 кв.м, придбану на підставі договору купівлі-продажу квартири у місті Донецьку від 30 квітня 2002 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Гуртовим А.О., зареєстрованого в реєстрі за №809, реєстраційний напис на документі про право приватної власності: квартира в цілому зареєстрована Донецьким бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за: ОСОБА_1 , і записана в реєстрову книгу №8/37 ДК-(18), за реєстровим №59 від 07.05.2002 року.

Стягнути з Донецької міської ради (адреса місцезнаходження: 84333, Донецька область, місто Донецьк, вулиця Транспортна, будинок №2; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування як ВПО: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 24.07.2025 року.

Суддя Ф.М. Ханієва