ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-зз/753/58/25
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви представника Відповідача про скасування заходів забезпечення позову

"30" вересня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Комаревцевої Л.В.,

при секретарі Гаврилюк О.В.,

за участю:

Представника Позивача ОСОБА_5.

Відповідача ОСОБА_1

Представника Відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву Представника Відповідача про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 19.09.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівських областях про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2025 заяву Представника Позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівських областях про визнання недійсним договору - задоволено частково. Накладено арешт на автомобіль марки MERCEDES-BENZ G 500, 2020 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі. В іншій частині заяви - відмовлено.

24.09.2025 Представник Відповідача надав до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову яка обґрунтована наступним. 23.09.2025 ОСОБА_3 разом з приватним виконавцем Павлюком Назаром Васильовичем, нібито з метою виконання ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 19.09.2025 про забезпечення позову по вищевказаній судовій справі № 753/19479/25, намагалися протиправно заволодіти майном ОСОБА_1 , а саме автомобілем марки MERСEDES-BENZ модель G 500, VIN НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , єдиним законним власником якого з 10.09.2025 є ОСОБА_1 . Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 10.09.2025 ОСОБА_1 з 10.09.2025 є єдиним законним власником вищевказаного Автомобіля. З 10.09.2025 ОСОБА_3 перешкоджає ОСОБА_1 користуватися її автомобілем. Висновки суду, які здійсненні в ухвалі від 19.09.2025 відносно того, що «накладення арешту на майно, не призведе до обмеження прав відповідача-2, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача», спростовуються діями ОСОБА_3 та приватного виконавця Павлюка Назара, які 23.09.2025 намагались «на підставі» ухвали від 23.09.2025 заволодіти майном. Також, положення ухвали від 19.09.2025 відносно того, що «предмет позову у даній справі про визнання недійсним договору, є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобіль MERCEDES-BENZ модель G 500, 2020 року випуску, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивачем обґрунтовано в цій частині наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача» є необґрунтованими та спростовується навіть положеннями позовної заяви ОСОБА_3

до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, на яку Представник Позивача посилається, оскільки так званий договір позики, який нібито «укладено» між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , містить дату, станом на яку ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , тому, навіть, якщо припустити можливу наявність такого боргу, то половину має право отримати ОСОБА_1 , внаслідок чого неможливе забезпечення позову щодо майна особи, яка має право на половину так званого боргу, якби він в дійсності був би. Представник Відповідача стверджує, що автомобіль MERCEDES-BENZ модель G 500, 2020 року випуску належить Відповідачу, Позивач не має жодних прав власника. Отже, ухвалою від 19.09.2025, яка постановлена судом без перевірки дійсних обставин справи, порушено право ОСОБА_1 на мирне володіння зазначеним автомобілем. Як вбачається, Позивач без жодного належного, допустимого, достатнього, належного та достовірного доказу стверджував, що нібито існують ризики щодо відчуження автомобіля, до якого Позивач ніколи не мав жодного права власності, внаслідок чого 23.09.2025, щоб вберегти свою власність, ОСОБА_1 була вимушена звернутися до поліції, щоб в межах кримінального провадження за її заявами Автомобіль було доставлено на автомайданчик поліції для зберігання. Представник Відповідача зазначає, що існування заходів забезпечення позову порушує право Відповідача на мирне володіння майном, внаслідок чого мають бути скасовані заходи забезпечення позову, які були вжиті на підставі незаконної заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні Представник Відповідача та Відповідач підтримали вимоги заяви в повному обсязі.

Представник Позивача проти задоволення заяви заперечувала, пославшись на її необгрунтованість та безпідставність, вказуючи на те, що арешт на Автомобіль накладено правомірно, підстави для його скасування відсутні.

Відповідач ОСОБА_4 та Представник Третьої особи в судове засідання не прибули, про розгляд заяви повідомлені в установленому законом порядку, що не є перешкодою для розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. У даній справі предметом позову є визнання недійсним договору відчуження автомобіля MERCEDES-BENZ G 500, 2020 року випуску, тому накладення арешту на цей автомобіль є співмірним предмету позовних вимог і має прямий зв`язок з ними. Накладення арешту на автомобіль не позбавляє відповідача права власності на майно, а лише тимчасово обмежує його право розпорядження з метою запобігання відчуженню та унеможливленню виконання можливого рішення суду.

ЄСПЛ у своїх рішеннях («Смирнова проти Росії», заява № 46133/99; «Агрокомплекс проти України», заява № 23465/03) наголошував, що право на мирне володіння майном (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції) не є абсолютним і може бути обмежене, якщо таке обмеження здійснюється «в інтересах суспільства» та «на умовах, передбачених законом», у тому числі для забезпечення ефективності судового розгляду. Отже, тимчасовий арешт майна, пов`язаний із забезпеченням позову, відповідає легітимній меті - гарантуванню виконання майбутнього судового рішення.

Посилання Представника Відповідача на те, що Позивач не мав прав власності на автомобіль не спростовує обґрунтованості заходу забезпечення позову, який було застосовано на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2025, оскільки спір щодо визнання договору недійсним перебуває у провадженні суду. Твердження Представника Відповідача ОСОБА_2 не спростовують висновки суду щодо правомірності накладення арешту на автомобіль, а позиції сторін щодо правової оцінки дій Позивача та приватного виконавця не свідчать про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Судом відповідно до ухвали від 19.09.2025 надано оцінку ризиків можливого відчуження автомобіля. З урахуванням принципу рівності сторін (ст. 12 ЦПК України) та забезпечення справедливого балансу між правами Відповідача та Позивача, підстави для скасування забезпечення позову відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви у повному обсязі.

Керуючись ст.158 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 19.09.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівських областях про визнання недійсним договору - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала підписана суддею 30.09.2025

Суддя: Комаревцева Л.В.