Справа № 674/1337/25
Провадження № 2/674/854/25
РІШЕННЯ

іменем України

01 жовтня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (місцезнаходження: м. Київ вул. Саксаганського, 133А, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 23784,00 грн),

в с т а н о в и в :

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 23784 грн за кредитним договором № 18.08.2024-100001129 від 18.08.2024 (далі кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 серпня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн строком на 98 днів з фіксованою процентною ставкою 1,35 відсотків за кожен день користування кредитом. Відповідач отримав кредитні кошти, однак свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 23784 грн, з яких 8000 грн становить заборгованість за тілом кредиту, 10584 грн - заборгованість за процентами, 1200 грн - комісія за надання кредиту, 4000 грн - неустойка.

Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та особливостей укладення і виконання кредитних договорів, а також норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді та Закону України "Про споживче кредитування".

Разом із поданням позову представник позивача ОСОБА_2 заявив клопотання про розгляд справи без його участі та про витребування доказів від акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК".

Ухвалою від 01 серпня 2025 року Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Цією ж ухвалою суд встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також суд за клопотанням позивача витребував від акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" інформацію про те, чи емітувалась банківська картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , а також інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_2 за 18 серпня 2024 року.

Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін не надходило.

На виконання ухвали суду від 01 серпня 2025 року акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" надало довідку № 20.1.0.0.0/7-250811/81676-БТ від 16 серпня 2025 року, в якій підтвердило, що на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано картку № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ), а також надало виписку по рахунку № НОМЕР_3 за 18 серпня 2024 року, з якої вбачається, що 18 серпня 2024 року на вказаний рахунок було зараховано переказ на суму 8000 грн, після чого відповідач здійснив зняття готівкових коштів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між позивачем товариством з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та відповідачем ОСОБА_1 18 серпня 2024 року було укладено кредитний договір № 18.08.2024-100001129 (далі кредитний договір) на умовах повернення суми кредиту з процентами відповідно до кредитного договору.

Кредитний договір був укладений в електронній формі відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" та Закону України "Про електронні довірчі послуги". Згідно з умовами договору позивач є кредитодавцем, який зобов`язався надати відповідачу як позичальнику кредит у розмірі 8000 грн на строк 98 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, комісію на умовах, визначених договором.

Укладення кредитного договору відбувалось наступним чином. Позивач розмістив на власному вебсайті пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), з якою відповідач ознайомився 18 серпня 2024 року. Після цього відповідач пройшов процедуру ідентифікації через систему BankID Національного банку України, що підтверджується наданою до матеріалів справи інформацією з BankID, в якій зазначені персональні дані відповідача, включаючи прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дату народження, паспортні дані, адресу місця реєстрації та адресу фактичного місця проживання, номер телефону та інші ідентифікаційні дані.

Після проходження ідентифікації відповідач в особистому кабінеті на вебсайті позивача обрав умови кредитування, а саме суму кредиту 8000 грн та строк кредитування 98 днів. Позивач сформував для відповідача заявку до кредитного договору, в якій були зазначені всі істотні умови кредитування, включаючи дату надання кредиту 18 серпня 2024 року, суму кредиту 8000 грн, строк кредитування 98 днів, дату повернення кредиту 23 листопада 2024 року, фіксовану процентну ставку у розмірі 1,35 відсотків за один день користування кредитом, денну процентну ставку 1,13 відсотків, комісію пов`язану з наданням кредиту у розмірі 15 відсотків від суми кредиту, що становить 1200 грн, неустойку у розмірі 80 грн за кожен день невиконання або неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, графік платежів.

Відповідач підтвердив прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцептував оферту) шляхом підписання відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор Е121 було відправлено позивачем у смс-повідомленні на номер телефону, який відповідач вказав при реєстрації в особистому кабінеті на вебсайті позивача та який підтверджений як фінансовий номер телефону відповідача інформацією з системи BankID Національного банку України. Відповідач ввів отриманий одноразовий ідентифікатор Е121 у відповідне поле на вебсайті позивача 18 серпня 2024 року о 13 годині 19 хвилин, чим підтвердив своє волевиявлення на укладення кредитного договору на запропонованих умовах. Отже, кредитний договір вважається укладеним.

Згідно з п. 3.3.2 кредитного договору (оферти) сума кредиту становить 8000 грн. Відповідно до п. 3.3.5 заявки строк, на який надається кредит, становить 98 днів з дати його надання. Датою надання кредиту є 18 серпня 2024 року, датою повернення (виплати) кредиту є 23 листопада 2024 року. Процентна ставка встановлена у розмірі 1,35 відсотків за один день користування кредитом, яка є фіксованою незмінною процентною ставкою, що застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 15 відсотків від суми кредиту та дорівнює 1200 грн. Комісія нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка становить 80 грн, що нараховується за кожен день невиконання або неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Спосіб надання кредиту визначений як перерахування на банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-4117. Графіком платежів, який є невід`ємною частиною заявки до кредитного договору, передбачено сім чергових платежів з датами 31 серпня 2024 року, 14 вересня 2024 року, 28 вересня 2024 року, 12 жовтня 2024 року, 26 жовтня 2024 року, 09 листопада 2024 року та 23 листопада 2024 року, кожен з яких включає відповідні суми платежів з процентів, комісії та основного боргу.

Позивач виконав свої зобов`язання за укладеним кредитним договором і надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 8000 грн. Перерахування коштів було здійснено 18 серпня 2024 року о 13 годині 20 хвилин 04 секунди через товариство з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ", яке є фінансовою установою, внесеною до державного реєстру фінансових установ та має ліцензію Національного банку України на надання послуг з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. Номер транзакції в системі iPay.ua становить 484255606, призначення платежу зазначено як видача за договором кредиту № 18.08.2024-100001129. Факт перерахування коштів підтверджується платіжною інструкцією товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" № 3-1404 від 14 квітня 2025 року.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується довідкою акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" № 20.1.0.0.0/-250811/81676-61 від 16 серпня 2025 року, наданою банком на виконання ухвали суду від 01 серпня 2025 року про витребування доказів, а також випискою по банківському рахунку № НОМЕР_3 за 18 серпня 2024 року.

Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти і комісію на умовах та у строк, передбачений укладеним кредитним договором, а саме до 23 листопада 2024 року включно. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Згідно з даними позивача та наданим розрахунком заборгованості відповідач не здійснив жодного платежу на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Доказів сплати боргу відповідачем не надано.

Унаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у нього утворилася заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача становить 23784 грн, з яких 8000 грн становить заборгованість за тілом кредиту, 10584 грн - заборгованість за процентами, нарахованими за період з 18 серпня 2024 року до 23 листопада 2024 року за ставкою 1,35 відсотків за день, 1200 грн - комісія за надання кредиту, 4000 грн - неустойка, нарахована за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України.

Досліджуючи надані позивачем докази, аналізуючи наведені позивачем доводи, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про електронні довірчі послуги" та Законом України "Про споживче кредитування".

Згідно з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинатися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною шостою ст. 11 цього Закону встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного у порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується у порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону, або вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частиною 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Статтею 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронна ідентифікація це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи, а ідентифікація особи це процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про електронні довірчі послуги" електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 Загальних положень постанови Правління Національного банку України № 32 від 17 березня 2020 року "Про систему BankID Національного банку" встановлено визначення термінів, зокрема абонент-ідентифікатор це банк України, який є абонентом системи BankID Національного банку та безпосередньо виконує функції ідентифікації, автентифікації та верифікації клієнтів (банку), які є користувачами системи BankID Національного банку, абонент системи BankID Національного банку (абонент) це юридична особа резидент приватного або публічного права, яка має укладений Національним банком України договір приєднання до системи BankID Національного банку, та Національний банк України, користувач системи BankID Національного банку (користувач) це фізична особа, яка ініціювала електронну ідентифікацію з використанням системи BankID Національного банку з метою отримання послуги від абонента - надавача послуг або контрагента абонента - надавача послуг зі спеціальним статусом.

Згідно з ч. 3 постанови Правління Національного банку України № 32 від 17 березня 2020 року "Про систему BankID Національного банку" учасниками процесу взаємодії в системі BankID Національного банку є користувачі та абоненти.

У даній справі судом встановлено, що кредитний договір був укладений між позивачем та відповідачем в електронній формі відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію" та Закону України "Про електронні довірчі послуги". Позивач розмістив на власному веб-сайті пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), яка містила всі істотні умови договору. Відповідач пройшов процедуру електронної ідентифікації через систему BankID Національного банку України, що забезпечило однозначне встановлення його особи. Товариство з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" є абонентом системи BankID Національного банку України з 26 жовтня 2020 року, що підтверджується інформацією з офіційного вебсайту Національного банку України, наданою позивачем. Після проходження ідентифікації відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, обрав конкретні умови кредитування (суму та строк кредиту), після чого підписав відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е121,

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною другою ст. 536 Цивільного кодексу України визначено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати один відсоток. Вищезазначену статтю було доповнено ч. 5 згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року. При цьому, вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування" також було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2,5 відсотків (з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року включно), протягом наступних 120 днів 1,5 відсотків (з 23 квітня 2024 року включно до 20 серпня 2024 року), з 20.08.2024 - не більше 1 відсотка.

У даному випадку кредитний договір укладено 18 серпня 2024 року, тобто у період, коли згідно з п. 17 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки становив 1,5 відсотків. Встановлена договором процентна ставка у розмірі 1,35 відсотків в день не перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений законодавством на момент укладення договору, а тому нарахування процентів за такою ставкою є правомірним.

Позивач свої зобов`язання за укладеним кредитним договором виконав у повному обсязі та належним чином, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 8000 грн на умовах, передбачених договором.

Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти і комісію на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Відповідач не подав відзиву на позовну заяву, не надав жодних доказів, які б спростовували доводи позивача про наявність заборгованості. Таким чином, судом встановлено факт порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 Цивільного кодексу України.

Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства України, позивач виконав свої зобов`язання з надання кредиту, а відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача становить 23784 грн, з яких 8000 грн становить заборгованість за тілом кредиту, 10584 грн заборгованість за процентами, 1200 грн комісія за надання кредиту, 4000 грн неустойка. Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості у розмірі 23784 грн.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000 грн, суд зазначає, що ця вимога обґрунтована умовами кредитного договору та є правомірною. Відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8000 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, і був зобов`язаний повернути їх у встановлений договором строк до 23 листопада 2024 року включно. Оскільки відповідач не повернув кредит, з нього підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8000 грн.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 10584 грн, суд виходить з наступного. Згідно з умовами кредитного договору процентна ставка встановлена у розмірі 1,35 відсотків за один день користування кредитом, що є фіксованою незмінною процентною ставкою. Проценти нараховуються шляхом множення всієї суми кредиту (залишку від всієї суми кредиту) на кількість днів користування кредитом та на процентну ставку. Строк кредитування становить 98 днів з 18 серпня 2024 року до 23 листопада 2024 року включно. Розрахунок процентів за весь період користування кредитом становить 8000 грн помножити на 1,35 відсотків помножити на 98 днів, що дорівнює 10584 грн. Суд перевірив наданий позивачем розрахунок процентів і встановив, що він є правильним та відповідає умовам кредитного договору. Процентна ставка у розмірі 1,35 відсотків в день не перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений законодавством на момент укладення договору (1,5 відсотків), а тому нарахування про

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 1200 грн, суд зазначає, що згідно з умовами кредитного договору комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 15 відсотків від суми кредиту та дорівнює 1200 грн. Комісія нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний сплатити комісію за надання кредиту у розмірі 1200 грн відповідно до умов договору. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню комісія за надання кредиту у розмірі 1200 грн.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення неустойки у розмірі 4000 грн, суд зазначає наступне. Згідно з умовами кредитного договору неустойка становить 80 грн, що нараховується за кожен день невиконання або неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Позивач нарахував неустойку у розмірі 4000 грн, виходячи з розрахунку 80 грн помножити на 50 днів прострочення виконання зобов`язань.

Однак суд звертає увагу на те, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Постановами Верховної Ради України воєнний стан неодноразово продовжувався і станом на дату постановлення цього рішення продовжує діяти в Україні.

Таким чином, прострочення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором виникло у період дії в Україні воєнного стану, а саме після 23 листопада 2024 року, коли відповідач мав повернути кредит згідно з умовами договору. У зв`язку з цим, застосовуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд доходить висновку, що відповідач звільняється від обов`язку сплати на користь позивача неустойки за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором. Неустойка у розмірі 4000 грн, нарахована за прострочення виконання зобов`язань, підлягає списанню кредитодавцем відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Таким чином, вимога позивача про стягнення неустойки у розмірі 4000 грн задоволенню не підлягає.

Виходячи із наведеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог частково. З відповідача ОСОБА_1 на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 18.08.2024-100001129 від 18 серпня 2024 року у сумі 19784 грн, з яких 8000 грн становить заборгованість за тілом кредиту, 10584 грн заборгованість за процентами, 1200 грн комісія за надання кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн. Оскільки позовні вимоги судом задоволено частково на суму 19784 грн із заявлених 23784 грн, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, становить 2015,24 грн.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 260, 263, 264, 265, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 612, 617, 627, 628, 629, 1046, 1048, 1049, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про електронні довірчі послуги", Законом України "Про споживче кредитування", п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 18.08.2024-100001129 від 18.08.2025 у сумі 19784,00 грн, з яких:

- сума заборгованості за основною сумою боргу - 8000,00 грн;

- сума заборгованості за відсотками - 10584,00 грн;

- сума заборгованості за комісією 1200 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судові витрати у сумі 2015,24 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (місцезнаходження: м. Київ вул. Саксаганського, 133А, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено та підписано 01 жовтня 2025 року.

Суддя Д.Т. Барателі