Провадження № 2/161/5857/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

Головуючого - судді Смоковича М.В.,

при секретарі судового засідання Хилько О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України» про стягнення заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

02.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України» про стягнення заробітної плати.

23.09.2025 року ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до якої просить накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача в межах 83544,91 грн., а також кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах та касі підприємства.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначає, що на даний час відносно відповідача, як боржника, відкрито 19 виконавчих проваджень. Відповідач в повній мірі здійснює свою господарську діяльність: здійснює посіви кукурудзи на площі близько 1000 га, реалізує лісогосподарську продукцію, однак, з метою уникнення сплати кредиторам заборгованості, відповідач приховує свої доходи, грошові кошти не вносить на розрахунковий рахунок, а оприбутковує їх виключно через касу підприємства та відразу їх видає на підставі видаткових касових ордерів, для подальшого використання коштів в господарській діяльності, проте не спрямовує їх на погашення заборгованості по заробітній платі працівників.

Вказує, що без невжиття заходів забезпечення позову не буде можливості реально стягнути з відповідача на його користь заборговану заробітну плату у розмірі 83544,91 грн., що істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст.ст. 156, 158 ЦПК України).

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

Забезпечення позову має бути співмірним із заявленими вимогами, тобто за своїм характером та наслідками не повинно перевищувати потреби, що випливають з позову, і бути адекватним до можливих наслідків невиконання рішення суду. Суд враховує співвідношення прав позивача з наслідками вжиття заходів для відповідача, щоб уникнути необґрунтованого обмеження прав сторін у справі.

Суд звертає увагу на те, що вартість майна, про арешт якого просить позивач для забезпечення позову, має бути співмірним сумі заборгованості, але не обов`язково точно дорівнювати їй, а лише забезпечувати можливість покриття потенційних збитків позивача. Суд розглядає співмірність, уникнення ускладнення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача, не обтяжуючи відповідача надмірним арештом.

Відповідно до поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову та додатків до неї, предметом спору між позивачем та відповідачем є стягнення заробітної плати, розмір позовних вимог та ціна позову дорівнює 83544,91 грн.

Так, відповідно до вимог заяви про забезпечення позову, позивач просить суд накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача в межах 83544,91 грн., а також кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах та касі підприємства.

Стороною позивача не зазначено, які саме майно є у приватній власності відповідача, ціну (вартість) цього майна, що позбавляє суд перевірити дотримання позивачем правил щодо співмірності заявлених заходів забезпечення позову позовним вимогам (вартості заборгованості).

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд виходить із наявності спірних обставин, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову та зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, доводи заявника зводяться до того, забезпечення позову потрібно задля перешкоджання реальній загрозі неправомірного вчинення відповідачем відносно його майна буд яких правочинів щодо його відчуження, що свідчитиме про неможливість та утруднення виконання рішення.

Сам факт звернення з позовом до суду не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Проте, обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів особи у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання в майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Однак, суду не надано доказів того, що існують реальні ризики того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Наявність виконавчих проваджень, де відповідач має статус боржника, без надання доказів чому не виконуються дані зобов`язання відповідачем, не є достатньою підставою вважати, що відповідач в подальшому, після можливого винесення рішення на користь позивача, буде ухилятись від його виконання.

Більш того, заявником не надано й доказів того, що відповідач має фінансову спроможність виконати покладені зобов`язання, однак умисно їх не виконує.

Системний аналіз положень статей 149, 153 ЦПК України вказує на те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише в разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, непропорційного втручання у господарські права юридичної особи.

Таким чином, проаналізувавши зміст заяви, поданої заявником, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, оскільки, на переконання суду, вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову шляхом арешту на все майно відповідача без інформації щодо ціни такого майна, буде невиправданим втручанням у право власності, тобто, у право особи на мирне володіння своїм майном, яке захищене статтею 1 Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що заявником не доведено співмірності заявлених заходів забезпечення позову позовним вимогам, а також заявником не доведено суду той факт, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, слід відмовити у забезпеченні позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України» про стягнення заробітної плати.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області М.В.Смокович