УХВАЛА

02 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 613/684/24

провадження № 61-12201ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фільчакової Юлії Ігорівни на постанову Харківського апеляційного суду від 16 липня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

в якому просив суд:

- здійснити поділ спільного майна подружжя;

- визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку (загальна площа 84,6 кв. м, житлова площа 49,6 кв. м) з службовими та господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом

ОСОБА_2 , в якому просила суд:

- визнати житловий будинок (загальною площею 84,6 кв. м, житловою площею

49,6 кв. м) з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 20 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання права власності відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задоволено.

Визнано житловий будинок (загальною площею 84,6 кв. м, житловою площею

49,6 кв. м) з надвірними будівлями, що розташований за адресою : АДРЕСА_2 особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 805,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3 593,80 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 20 січня 2025 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання права власності задоволено.

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , іншу 1/2 частину будинку залишено у власності ОСОБА_1 .

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Перерозподілено судові витрати.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 4 805,00 грн за подачу позовної заяви та 7 207,50 грн за подачу апеляційної скарги, всього 12 012,50 грн.

08 серпня 2025 року до Верховного Суду, через систему «Електронний суд», надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка підписана представником - адвокатом Фільчаковою Ю. І., на постанову Харківського апеляційного суду

від 16 липня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Фільчаковою Ю. І., на постанову Харківського апеляційного суду від 16 липня 2025 року повернуто заявникові.

19 серпня 2025 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , подана адвокатом Фільчаковою Ю. І., на постанову Харківського апеляційного суду від 16 липня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Фільчаковою Ю. І., на постанову Харківського апеляційного суду від 16 липня 2025 року повернуто заявнику.

29 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Фільчакова Ю. І. через підсистему «Електронний суд» втретє звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 16 липня 2025 року (надійшла до суду 30 вересня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі представник заявник заявила клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Враховуючи те, що вдруге касаційну скаргу було повернуто 17 вересня 2025 року,

а втретє представник заявника звернулася до Верховного Суду 29 вересня 2025 року, то клопотання представника заявника про поновлення строку подачі касаційної скарги підлягає задоволенню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Фільчакової Ю. І. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у загальному розмірі 9 610,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви

і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

(у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті,

в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що

у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у 2024 році та заявляв одну позовну вимогу немайнового характеру та позовну вимогу майнового характеру (визнання права власності).

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом у 2024 році та заявляла одну позовну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 3 028,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 211,20 грн, 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 15 140,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

ОСОБА_1 оскаржує постанову суду в частині первинного та зустрічного позову, оскільки дані вимоги є взаємовиключними.

У касаційній скарзі представник заявника вказала, що ціна позову становить 480 500,00 грн, однак в матеріалах касаційної скарги вказано, що в матеріалах справи наявний висновок експерта, в якому вказано, що ринкова вартість спірної садиби АДРЕСА_1 на грудень 2003 року становила 21 778,00 грн; ринкова вартість на квітень 2024 року, з урахуванням поліпшень, становила 914 743,00 грн.

Враховуючи суттєву різницю у вартості спірного майна, заявнику необхідно підтвердити вартість житлового будинку (загальна площа 84,6 кв м, житлова площа 49,6 кв м) з службовими та господарськими будівлями

АДРЕСА_1 станом на 2024 рік.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за дві позовні вимоги немайнового характеру 3 875,84 грн ((1 211,20*2)*200%)*0,8=3 875,84) та за позовну вимогу майнового характеру

(у розмірі 1 % від ціни спірного майна помноженого на 200 % помноженого на 0,8).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Фільчакової Юлії Ігорівни про поновлення строку подачі касаційної скарги задовольнити. Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Фільчаковій Юлії Ігорівні процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фільчакової Юлії Ігорівни на постанову Харківського апеляційного суду від 16 липня 2025року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць