Справа № 752/6489/25
Провадження № 2/752/5058/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року АТ «Райффайзен Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» достроково заборгованість за Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-250146502 від 11.01.2024 у сумі 109 381,18 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 98 732,43 грн, заборгованості за відсотками у розмірі - 10 648,75 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі - 3028 грн.

В обґрунтування позову вказує, що АТ «Райффайзен Банк» є правонаступником АТ «Райффайзен Банк Аваль».

11 січня 2024 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» 014-RO-82-250146502, згідно з умовами якого Кредитор зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 101 030, 51 грн, строком до 11 січня 2030 року, під 29,90% річних, а Позичальник зобов`язалася належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту та сплатити проценти.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Всупереч умовам договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 21 серпня 2024 року у нього виникла заборгованість перед банком в сумі 109 381,18 грн, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 98 732,43 грн, в тому числі прострочена заборгованості за кредитом - 2 285,55 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 10 648,75 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 9 842,17 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року відкрито провадження у справі, та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Копія ухвали направлялась відповідачу за зареєстрованою адресою місця проживання, однак конверт повернувся з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подав.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 26 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Райффайзен Банк» і підписав Угоду № PDV2-1018532.

Відповідно до цієї угоди Відповідач прийняв публічну пропозицію банку про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб, що оприлюднені та знаходяться на сайті банку.

11 січня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір на отримання кредиту за програмою «Кредит готівкою» 014-RO-82-250146502, згідно з умовами якого Кредитор зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 100 000 грн, строком на 72 місяців під 29,90% річних, а Позичальник зобов`язалася належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту. Клієнт також оплачує страховий платіж в розмірі 1 030,51 грн.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

На підтвердження видачі кредитних коштів позивачем надано виписку по рахунку за здійсненими операціями (платежами) (а.с.20).

Всупереч умовам договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 21 серпня 2024 року у нього виникла заборгованість перед банком в сумі 109 381,18 грн, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 98 732,43 грн, в тому числі прострочена заборгованості за кредитом - 2 285,55 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 10648,75 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 9842,17 грн.

АТ «Райффайзен Банк» надіслав позичальнику Вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до змісту вимоги банк вимагав від ОСОБА_1 протягом 30 календарних днів з дня отримання цієї вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі зі сплатою процентів у сумі 109 381,18. Якщо протягом встановленого вище строку боржником буде усунуто порушення умов Кредитного договору, в частині сплати простроченої кредитної заборгованості (за кредитом та відсотками), то дана вимога втрачає чинність (а.с.21).

Вказану вимогу АТ «Райффайзен Банк» направило за адресою зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 .

У статті 525 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Крім того, згідно з ст. 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.

Підписавши Заяву-Договір на отримання кредиту за програмою кредитування "Кредит готівкою" № 014-RO-82-250146502 електронним підписом, відповідач добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року по справі № 284/157/20-ц та від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.

Верховний Суд у постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 467/555/19, зробив висновок, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до умов п.2.6.5 банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконанння клієнтом умов заяви-договору, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Отже, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення.

З аналізу вищенаведеного пункту кредитного договору слідує, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмової вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитом.

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що вимоги кредитора та взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконані на час ухвалення судом рішення, а також частину другу статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Тому непред`явлення повідомлення (вимоги) про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, чи в разі її направлення: до встановленої дати дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або до закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення, саме по собі не є необхідною умовою подальшого задоволення позову.

Направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Не направлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

Вказаний висновок міститься у постанові від 27 березня 2019 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 521/21255/13-ц.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта.

Згідно пункту 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких є клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання, розрахункові рахунки.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц.

Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, наданим розрахунком заборгованості, де вказано, що заборгованість за кредитом становить 109 381,18 грн, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 98 732,43 грн, в тому числі прострочена заборгованості за кредитом - 2 285,55 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 10648,75 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 9842,17 грн., підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом.

Виписки з клієнтського рахунку, наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором, дають підстави для висновку, що банк правомірно звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач по справі у повному обсязі здійснив погашення заборгованості за наданим кредитом.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню достроково заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 109 381,18 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 98 732,43 грн, заборгованості за відсотками у розмірі - 10 648,75 грн.

Відповідно до частини першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов банку задоволений, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3028 грн судового збору за подання позову.

Керуючись ст. ст.526,527,530,610-612, 629,1048-1050,1052,1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст.4,12,81,89,141, 258,279 354 Цивільного процесуального Кодексу України суд,-

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-250146502 від 11.01.2024 у сумі 109 381 (сто дев`ять тисяч триста вісімдесят одну) гривню 18 коп, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 98 732 гривні 43 коп, заборгованості за відсотками у розмірі - 10 648 (десять тисяч шістсот сорок вісім) гривень 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" витрати на сплату судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - Акціонерного товариства «"Райффайзен Банк"», , місцезнаходження: 01011, м.Київ, вул.Генерала Алмазова, буд.4-а.

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст постанови складено 30 вересня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк