Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 644/4285/25
Провадження № 2/644/3063/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Книшенко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Тавільжанське» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості зі сплати орендної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника просить стягнути з ПСП «Тавільжанське» на користь ОСОБА_1 39 568, 85 гривень заборгованості зі сплати орендної плати за Договором оренди землі від 30.12.2016 року (земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0224). Просить розірвати Договір оренди землі від 30.12.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ПСП «Тавільжанське» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0224, у зв`язку із істотним порушенням умов Договору. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є власником вказаної земельної ділянки загальною площею 5,7295 га. 30 грудня 2016 року між позивачем та ПСП «Тавільжанське» було укладено Договір оренди вказаної земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 182475,61 гривень. Відповідно до п.9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6% (шість відсотків) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10 948,54 гривень 54 копійки. Відповідно до п.п. 10, 11 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься в строк до 31 грудня кожного року. Відповідно до п. 14 Договору, у разі невнесення орендної плати у строки визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідач в порушення умов Договору оренди плату за користування земельною ділянкою за 2022, 2023, 2024 роки не сплатив, порушивши вищезазначені умови оренди. Таким чином, загальна сума заборгованості за Договором складає: 13861,21 гривень (орендна плата за 2022 рік з урахуванням інфляції); 11 505,14 гривень (орендна плата за 2023 рік з урахуванням інфляції); 12 260,20 гривень (орендна плата за 2024 рік з урахуванням інфляції); 1 942,30 гривень (пеня за п.14 Договору), що разом складає 39 568, 85 гривень. На даний час орендна плата за Договором оренди не сплачена за 3 роки та три місяці, що на думку позивача є істотним порушенням умов договору з боку відповідача, а отже Договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню в односторонньому порядку.

Ухвалою суду від 02.06.2025 року було відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд проводився за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не прибув, при розгляді даної справи представлений представником адвокатом Вагоровською А.Е.

Представник позивача- адвокат Вангаровська А.Е. позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В подальшому подала заяву з проханням розглянути справу без участі позивача та його представника.

Представником відповідача ПСП «Тавільжанське» подано відзив на позовну заяву, в якому представник просить розірвати Договір, укладений між позивачем та відповідачем, повністю відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми орендної плати та суми штрафних санкцій у загальному розмірі 39568,85 грн. Посилається на те, що с. Новомиколаївка Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області з 26.02.2022 по 08.09.2022 відноситься до території активних бойових дій, з 26.02.2022 по 08.09.2022 відноситься до тимчасово окупованої території України, з 08.09.2022 по 20.03.2025 відноситься до території можливих бойових дій. На території с. Тавільжанка, Дворічанської селищної територіальної громади знаходяться всі виробничі приміщення, які використовувалися для здійснення господарської діяльності, адміністративна будівля, їдальня, сільськогосподарська техніка, посівний матеріал, зерно, засоби захисту рослин, паливно-мастильні матеріали і т.д., які ПСП «Тавільжанське» використовувало у своїй господарській діяльності. У зв`язку з перебуванням с. Тавільжанка на тимчасово окупованій території України окупаційною владою на території населеного пункту було розграбовано матеріально цінності ПСП «Тавільжанське». Військові дії та окупація населених пунктів Тавільжанка та Новомиколаївка унеможливи проведення у 2022 році ПСП «Тавільжанське» комплексу польових робіт (орання, посів, догляд, за сільськогосподарськими культурами та збирання урожаю) на орендованих земельних ділянках, які ПСП «Тавільжанське» орендує у фізичних осіб, які розташовані за межами населеного пункту Новомиколаївка, в тому числі і на земельній ділянці позивача. Головне управління протимінної діяльності цивільного захисту та екологічної безпеки Міністерства оборони України вих. № 220/52/вихЗПІ/3 від 12.03.2024 повідомило, що землі Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області потребують обстеження на наявність територій забрудненими мінами та вибухонебезпечними предметами та були включені до Плану виконання заходів гуманітарного розмінування деокупованих територій на 2024 рік. Центр протимінної діяльності вих. № 403 від 15.04.2024 повідомило, що вся інформація про ділянки, забрудненні вибухонебезпечними предметами або ймовірно забрудненнями вибухонебезпечними предметами, висвітлюється на Інтерактивній карті виконання заходів гуманітарного розмінування. Департамент цивільного захисту Харківської обласної військової адміністрації вих. № 03-01-02/1350 від 22.05.2024 в своєму листі повідомило, що с. Новомиколаївка належить до категорій таких, які були ймовірно забрудненні вибухонебезпечними предметами. Внаслідок того, що орендована земельна ділянка позивача з лютого 2022 року по вересень 2022 року перебувала на окупованій території, а після деокупації дана земельна ділянка являється потенційно забрудненою вибухонебезпечними предметами, а її обстеження на наявність вибухонебезпечними предметами не проводилась відповідними уповноваженими органами, ПСП «Тавільжанське» не має змоги проводити господарську діяльність на орендованій земельній ділянці, яка належить позивачу, внаслідок чого відповідач не має змоги використовувати дану земельну ділянку через обставини, за які він не відповідає. За таких умов відповідач не сплачує орендну плату позивачу.

Представник відповідача в своєму клопотанні від 29.09.2025 року зазначає, що ПСП «Тавільжанське» не повідомляло ОСОБА_1 про намір продовження строку дії договору оренди землі. Після завершення строку дії договору оренди землі ПСП «Тавільжанське» не зверталося до органів, які проводять державну реєстрацію, щодо поновлення строку дії оренди на новий строк. Договір оренди землі є припиненим, а тому представник ПСП «Тавільжанське» просить в повному обсязі відмовити у задоволенні позову.

Судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 5,7295 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №:01:002:0224, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Куп`янського району (колишнього - Шевченківського району) Харківської області.

30 грудня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПСП «Тавільжанське» укладено договір оренди землі. Відповідно до умов договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 5,7295 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 182475,61 грн. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,7295 гектарів ріллі для сільськогосподарського виробництва, кадастровий № :01:002:0224.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим №:01:002:0224, в зазначеному реєстрі мається запис 18726449 про державну реєстрацію 24.01.2017 року права оренди вказаної земельної ділянки згідно договору оренди землі від 30.12.2016 року за ПСП «Тавільжанське». Строк дії 7 років. Ознака «з правом пролонгації» - так.

Згідно п. 8 договору оренди, договір укладено на 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 20 договору оренди встановлено, що об`єкт оренди вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди.

В пункті 34 договору оренди зазначено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п.35 договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Таким чином, договір оренди вказаної земельної ділянки був укладений строком до 30.12.2023 року. В судовому засіданні представник позивача зазначила, що до закінчення строку дії договору сторони договору не вирішували питання про продовження строку дії вказаного договору оренди землі.

Згідно додаткових пояснень представника позивача від 29.09.2025 року, від відповідача не надходило жодних повідомлень про продовження чи розірвання договору оренди землі. На даний час договір оренди землі не розірвано та не припинено, інформація про цей договір міститься в реєстрі речових прав на нерухоме майно, в 2023 році відбулася автоматична пролонгація реєстрації права оренди землі.

Представник відповідача в своєму клопотанні від 29.09.2025 року зазначає, що ПСП «Тавільжанське» не повідомляло ОСОБА_1 про намір продовження строку дії договору оренди землі. Після завершення строку дії договору оренди землі ПСП «Тавільжанське» не зверталося до органів, які проводять державну реєстрацію, щодо поновлення строку дії оренди на новий строк. Договір оренди землі є припиненим.

Суд бере до уваги, що державна реєстрація змін щодо строку дії права оренди ПСП «Тавільжанське» на вказану вище земельну ділянку не здійснювалась, що підтверджується актуальною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суду не надано доказів, які б свідчили, що на підставі п.8 вказаного договору оренди землі орендар не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомляв письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Жодна із сторін не вчинила дій, спрямованих на поновлення договору оренди землі, передбачених умовами цього договору.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.

Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» також встановлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 126-1 ЗК України, якою було доповнено ЗК України 16.01.2020 року, визначено порядок поновлення договору оренди землі.

Ця норма закону не може бути застосована до спірного договору оренди землі, оскільки він був укладений сторонами до прийняття вказаної норми закону.

Так, згідно Перехідних положень Закону України «Про оренду землі», правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

На час укладення спірного договору оренди землі був чинним Закон України «Про оренду землі» в редакції від 19.10.2016 року, згідно якого в ст.33 вказаного закону було передбачено переважне право орендаря на укладання договору оренди на новий строк (поновлення договору оренди землі) по закінченню строку договору оренди землі. Для цього орендар був зобов`язаний вчинити певні дії, а саме повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар повинен був додати проект додаткової угоди. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення повинна була бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі можна було оскаржити в суді.

В постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року по справі справа № 563/376/22-ц зазначено, що автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок діяла до 19 листопада 2022 року, тобто до моменту, коли набрав чинності Закон України № 2698-IX«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель».

Розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Відповідний висновок також міститься у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18.

Беручи до уваги вищевикладене, що на виконання вимог п.8 вказаного договору оренди землі ПСП «Тавільжанське» не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії вказаного договору не повідомляло позивача письмово про намір продовжити його дію, що суду не надано належні, допустимі, достатні докази які б підтверджували продовження користування відповідачем земельною ділянкою після закінчення строку дії спірного договору оренди землі, що додаткова угода до спірного договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами і її не укладення не було оскаржено в суді, що державна реєстрація змін щодо строку дії права оренди ПСП «Тавільжанське» на вказану вище земельну ділянку не здійснювалась, суд дійшов висновку про те, що строк дії вказаного вище договору оренди землі закінчився 30.12.2023 року.

Зважаючи на те, що строк дії договору оренди закінчився 30.12.2023 року, відсутні підстави для розірвання вказаного договору і для стягнення орендної плати за землю за 2024 рік, як просить представник позивача. При цьому, суд бере до уваги, що розірвано може бути лише чинний договір, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди землі від 30.12.2016 року.

Суд враховує, що в 2024 році договірні орендні відносини у сторін вже не існували, а тому у ПСП «Тавільжанське» був відсутній обов`язок сплачувати орендну плату позивачу за 2024 рік, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за 2024 рік з урахуванням індексів інфляції та пені в зв`язку з несвоєчасною її сплатою.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20 виснувала, що відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Проте, таких вимог позивачем не було заявлено.

Щодо позовних вимог про стягнення з ПСП «Тавільжанське» заборгованості зі сплати орендної плати за 2022 рік суд зазначає наступне.

У позовній заяві представник позивача, як на підставу позовних вимог посилається на те, що відповідач не здійснював виплати орендної плати, що є істотним порушенням договору оренди, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості по орендній платі.

Відповідачем не спростовується та обставина, що підприємство не сплачувало позивачу орендну плату за земельну ділянку у 2022-2023 роках.

Пунктом 39 договору оренди встановлено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

В зв`язку із запровадження на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію, засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).

Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, с. Новомиколаївка з 26.02.2022 по 08.09.2022 року відносилось до території активних бойових дій та тимчасово окупованої території України, а з 08.09.2022 року даний населений пункт відноситься до території можливих бойових дій.

Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 року №376, с. Новомиколаївка Шевченківської селищної територіальної громади з 26.02.2022 по 08.09.2022 року відносилось до тимчасово окупованої території України, а з 08.09.2022 року даний населений пункт відноситься до території можливих бойових дій.

З урахуванням наданих суду представниками сторін доказів, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про неможливість використання ПСП «Тавільжанське» об`єкту оренди з незалежних від нього причин, а саме через перебування спірної земельної ділянки в окупації в період з 26.02.2022 року по 08.09.2022 року. ПСП «Тавільжанське», як орендар, було позбавлено можливості використовувати зазначену вище земельну ділянку для отримання доходів. Вказане свідчить про відсутність вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за вказаним вище договором оренди земельної ділянки.

Беручи до уваги вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за 2022 рік з урахуванням індексів інфляції та пені в зв`язку з несвоєчасною її сплатою.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за 2023 рік з урахуванням інфляційних втрат та пені суд зазначає наступне.

Вказана вище земельна ділянка, яка перебувала в оренді ПСП «Тавільжанське» і знаходилась на території Новомиколаївської сільської ради, була деокупована 08.09.2022 року.

За інформацією Головного управління протимінної діяльності цивільного захисту та екологічної безпеки Міністерства оборони України вих. № 220/52/вихЗПІ/3 від 12.03.2024 року, території Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області потребують обстеження на наявність територій забрудненими мінами та вибухонебезпечними залишками війни та були включені до Плану виконання заходів гуманітарного розмінування деокупованих територій на 2024 рік. Станом на сьогодні на території Шевченківської селищної територіальної громади операторами протимінної діяльності проводяться заходи гуманітарного розмінування, в тому числі нетехнічне обстеження (заходи, що проводяться з метою визначення меж ймовірно забруднених та забруднених вибухонебезпечними предметами територій).

Департамент цивільного захисту Харківської обласної військової адміністрації за вих. № 03-01-02/1350 від 22.05.2024 в своєму листі повідомив ПСП «Тавільжанське», що земельні ділянки за межами с.Новомиколаївка Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області належать до категорій таких, які були ймовірно забрудненні вибухонебезпечними предметами. Остаточне рішення щодо класифікації території за статусом небезпеки приймається лише після її обстеження сертифікованими операторами протимінної діяльності.

Листом Головного управління ДСНС України в Харківській області від 26.03..2024 року було повідомлено ПСП «Тавільжанське» про те, що піротехнічні підрозіли ДСНС України не проводили обстеження зазначених в листі земельних ділянок, вибухонебезпечні предмети не було виявлено, до підпорядкованих підрозділів ГУ ДСНС України в Харківській області Шевченківська селищна військова адміністрація не зверталася, інформація про виявлення вибухонебезпечних предметів, на вказаних територіях, не надходила.

Відповідач не надав суду належних і достатніх доказів, які б свідчили про неможливість використання відповідачем вказаної вище земельної ділянки у 2023 році.

Вказана земельна ділянка знаходиться на території, яка в 2023 році не відносилась до території активних бойових дій, а знаходилась на території можливих бойових дій.

Суд бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що вказана земельна ділянка засмічена вибухонебезпечними предметами і що її використання є небезпечним.

Посилання представника відповідача на те, що с.Тавільжанка Дворічанської селищної територіальної громади, де знаходяться виробничі приміщення відповідача, з 24.02.2022 року на день подання позову до суду відноситься до тимчасово окупованої території, самі по собі не свідчать про неможливість використання відповідачем вказаної вище земельної ділянки у 2023 році. З матеріалів справи видно, що відповідач змінив своє місцезнаходження. Відповідач самостійно приймає рішення щодо місцезнаходження його підприємства і виробничих приміщень.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Пунктом 9 договору оренди визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10948,54 грн.

Відповідно п. 10 договору оренди, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Згідно п.п. 11, 14 договору оренди, орендна плата вноситься в строк до 31 грудня кожного року. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина 1 ст. 611 ЦК).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наведеного позивачем розрахунку, який також не спростовано відповідачем, розмір не сплаченої за 2023 рік орендної плати складає 10948,54 грн., сума інфляційного збільшення складає 556,60 грн. Суд погоджується із вказаним представником позивача розрахунком інфляційного збільшення .

Вказаний позивачем розмір пені суд не бере до уваги, оскільки він проведений з урахуванням орендної плати за 2022 і 2024 рік. Тому, розмір пені на заборгованість по орендній платі за 2023 рік буде складати 548,52 грн. Розрахунок: період прострочення складає 501 день з 01.01.2024 року по 15.05.2025 року (дата до дня складення позовної заяви); пеня = 10948,54 х 0,01 х 501 : 100).

Таким чином, розмір орендної плати за 2023 рік з урахуванням індексів інфляції складає 11505,14 грн., розмір пені за прострочення сплати орендної плати складає 548,52 грн.

Всього з відповідача на користь позивача суд стягує заборгованість за договором оренди землі від 30.12.2016 року по орендній платі за 2023 рік з урахуванням індексів інфляції і пені в загальному розмірі 12053,66 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 737,92 грн.

Керуючись ст.ст.10-13, 76-84, 133, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.58, 409, 526, 527, 530, 549, 599, 614, 617, 625-627, 651, 762 ЦК України, ст.ст.96, 125, 126, 141 ЗК України, Законом України «Про ореду землі», - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Тавільжанське» (м.Київ вул.Оскольська, буд.29, ЄДРПОУ - 31368939) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором оренди землі від 30.12.2016 року по орендній платі за 2023 рік з урахуванням індексів інфляції і пені в загальному розмірі 12053,66 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Тавільжанське» (м.Київ вул.Оскольська, буд.29, ЄДРПОУ - 31368939) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на сплату судового збору - 737,92 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного судупротягом 30 днів.

СУДДЯ: