П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 серпня 2025 року місто Київ

справа № 757/61538/21-ц

провадження №22-ц/824/1976/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Українські новини»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Котковою Ольгою Анатоліївною,

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2024 року,ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г., -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив: 1. визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 на повагу до честі, гідності та на недоторканість ділової репутації інформацію, а саме: «Київські чиновники, які відповідальні за транспортну сферу, все активніше і активніше вимагають від перевізників хабар за можливість працювати в столиці. В першу чергу я хочу сказати про заступника голови КМДА ОСОБА_1 . Цей чиновник вирішив обкласти приватних перевізників даниною та брати по 200 гривень готівкою з кожного автобусу і в середньому за місяць це складає 6,5 млн гривень. До нас з такою пропозицією звернулись радники пана ОСОБА_1 , це ОСОБА_7 , а також начальник комунальної служби ОСОБА_8 . Коли ми спитали у цих, так званих ходаків, де нам брати кошти на ці хабарі? На що нам поступила пропозиція, що ми можем і вони будуть підтримувати нас в цьому, коли ми будемо піднімати вартість проїзду, навіть вище ніж в Київпастрансі. Тим перевізникам, які відмовились іти на їхні умови, сказали, що з ними розірвуть договори, а договори, вони якраз, фактично і дають можливість і дозвіл працювати у місті.», поширену ОСОБА_2 на прес-конференції «ІНФОРМАЦІЯ_4», відеозапис якої збережений та оприлюднений на YouTube-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який належить ТОВ «Інформаційне агентство «Українські новини», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2

2. Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 на повагу до честі, гідності та на недоторканість ділової репутації інформацію, а саме: «Міська влада в особі ОСОБА_1 вирішила бистро це все зробити і зупинити тих перевізників, які відмовились платити хабарі. Що вони зробили, вони дали тимчасові договори і маршрути наші перекривати немає чим, і вони почали гнати автобуси старі з Білої Церкви і пригородні. Він навіть не звернув на це увагу, що ті компанії, які він заводить на наші маршрути, у їх уставний капітал 16 тис. грн, у нас уставний капітал 28 млн. грн, взагалі на це не звертається увага. І я скажу, що пан ОСОБА_1 старається повернути ситуацію, та яка була до 2014 року, щоб не оновлювався рухомий склад, а платили йому данину», поширену ОСОБА_3 на прес-конференції «ІНФОРМАЦІЯ_4», відеозапис якої збережений та оприлюднений на YouTube-каналі «Інформаційне агентство « Українські Новини », який належить ТОВ Інформаційне агентство "Українські новини", за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2.

3. Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 на повагу до честі, гідності та на недоторканість ділової репутації інформацію, а саме: «Якщо з ними розірвати договори достроково, то нібито, з метою, щоб не було транспортного колапсу, без проходження будь яких конкурсів, без надання пропозицій, без вибору між цих пропозицій, КМДА, а саме, ну ми розуміємо, що це ОСОБА_1 , вони обирають ну свої, якісь підприємства, без нормальних автобусів, без нормальних водіїв, без нормальних документів і без конкурсу, на тих умовах, що лише їм вигідні ставлять їх на маршрути, фактично позбавляючи можливості роботати ті підприємства, які проходять через конкурсні процедури, які обираються на певних комісіях за рахунок тих умов, що вони кращі ніж умови інших перевізників і т.д.»;

«В рамках «боротьби» з автобусною мафією пан ОСОБА_1 нехтує конкурсною процедурою, незаконно, що вже досліджується судами діючими, да, незаконно розриває, достроково договори, та за підробними документами, заводить на вулиці міста Києва підприємства, які не мають уставного капіталу, які не мають автобусного парку, які не мають офіційно працюючих водіїв та інших працівників, ремонтних якихось бригад, і т.д. Так що це, як не сам прояв автобусної мафії, з боку самого пана ОСОБА_1 , який нехтує вимогами чинного законодавства, нехтує вимогами проведення конкурсів, нехтує вимогами виконання вимог договорів вже діючих і існуючих і просто, просто, без конкурсу, без якихось повідомлень, без нічого, заводить своїх «друзів», без документів, без технічних можливостей надання нормальних послуг на вулиці міста Києва вже зараз. Оце і є на мою думку автобусна мафія і лице цієї автобусної мафії - це саме пан ОСОБА_1 …»;

«…тому ми повинні, в тому числі, винести зазначене питання на загальний розголос. Чому? Тому, що кияни повинні зрозуміти, що на теперішній час, шляхом отаких, якихось корупційних оборуток пана ОСОБА_1 , на вулиці міста Києва виводяться, це навіть автобусами назвати нельзя, маршрутки, таке слово, якихось незрозумілих підприємств, без уставних фондів, без ремонтних бригад, без відповідних документів, і що буде, якщо не дай Боже, настануть якісь нещасні випадки з залученням зазначених підприємств, які підтягнув пан ОСОБА_1 без конкурсу, ну мені не зрозуміло і я вважаю, що кияни мають право знати»

«…громадянин, який сідає у «маршрутку ОСОБА_1 », так назвемо їх, він впевнений, що зазначений транспортний засіб пройшов всі процедури, перевізник пройшов конкурсну процедуру, мають всі дозволи і має належний технічний стан. Але це не так, і тому ми і повинні виходити у таку загальну площину, для того щоб кияни зрозуміли, що раніше їм надавали якісні послуги, професіональні підприємства, які довгі роки займаються саме надання таких послуг, але сьогодні на вулицях вони вимушені сідати у транспортні засоби - у «маршрутки ОСОБА_1», за які ніхто не відповідає, тому що ОСОБА_1 вирішив, що йому з кожної маршрутки хочеться 200 грн».

«…ми хочемо донести до мешканців міста Києва той факт, що на теперішній час у обличчі ОСОБА_1 до Києва повернулась так звана, автобусна мафія, якої не було після 2014 року і щоб на теперішній час, якщо нас подивляться жителі міста Києва, коли вони заходять до транспортного засобу, щоб вони дивились, що за перевізник надає їм допомогу і якщо серед тих перевізників будуть «маршрутки пана ОСОБА_1 » то можливо і не варто користуватися такими послугами», поширену ОСОБА_4 на прес-конференції «ІНФОРМАЦІЯ_4», відеозапис якої збережений та оприлюднений на YouTube-каналі «Інформаційне агентство «Українські Новини», який належить Товариству з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство "Українські новини", за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

4. Зобов`язати ОСОБА_2 протягом десяти календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 у той самий спосіб, в який вона була поширена, а саме: шляхом проведення прес-конференції в прес-центрі Товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Українські Новини» на якій зачитати без будь-яких скорочень резолютивну частину рішення суду у цій справі.

5. Зобов`язати ОСОБА_3 протягом десяти календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 у той самий спосіб, в який вона була поширена, а саме: шляхом проведення прес-конференції в прес-центрі ТОВ «Інформаційне агентство «Українські Новини» на якій зачитати без будь-яких скорочень резолютивну частину рішення суду у цій справі.

6. Зобов`язати ОСОБА_4 протягом десяти календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 у той самий спосіб, в який вона була поширена, а саме: шляхом проведення прес-конференції в прес-центрі ТОВ «Інформаційне агентство «Українські Новини» на якій зачитати без будь-яких скорочень резолютивну частину рішення суду у цій справі.

7. Зобов`язати ТОВ «Інформаційне агентство «Українські Новини» протягом десяти календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 у той самий спосіб, в який вона була поширена, а саме: шляхом проведення прес-конференції в прес-центрі ТОВ «Інформаційне агентство «Українські Новини» за участю ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та публікації на YouTube-каналі «Інформаційне агентство « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 який належить ТОВ «Інформаційне агентство «Українські новини», відеозапису з цієї прес-конференції, на якій зачитано резолютивну частину рішення суду у цій справі.

8. Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ТОВ «Інформаційне агентство «Українські Новини» користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 провели прес-конференцію «ІНФОРМАЦІЯ_4», на якій була оприлюднена негативна недостовірна інформація про ОСОБА_1 , яка завдає шкоди особистим немайновим правам позивача.

Вказаний захід був проведений на платформі ТОВ «Інформаційне агентство «Українські новини» та відеозапис якого було оприлюднено на YouTube-каналі «Інформаційне агентство « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (канал за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який належить Відповідачу 4 (відео за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 На момент підготовки позовної заяви, вказаний відеозапис переглянуто 1 422 разів.

Вказане в сукупності послугувало підставою для звернення до суду з даним позовом з метою захисту прав та інтересів.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Інформаційне агентство «Українські новини» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Коткова О.А. подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суперечить конституційним засадам верховенства права, є незаконним і необґрунтованим, оскільки було ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; оскаржуване рішення ухвалено на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції поклав в основу рішення недопустимі та неналежні докази начебто досудового розслідування проти ОСОБА_7 щодо вимагання хабаря; суд першої інстанції неналежно дослідив наявні в матеріалах справи докази, у зв`язку з цим визнав встановленими недоведені обставини справи та прийшов до висновків, що не відповідають дійсним фактам, зокрема, про зайняття позивачем посади начальника Комунальної служби перевезень виконавчого органу Київської міської ради, достовірність оспорюваних позивачем фактичних тверджень відповідачів, та ненадання позивачем доказів недостовірності поширеної інформації; суд першої інстанції безпідставно не врахував належним чином засвідчену копію листа Офісу Генерального прокурора від 6 лютого 2023 року; суд першої інстанції неналежно оцінив аргументи позивача щодо наслідків поширення неправдивої інформації та проігнорував реальність соціальних відносин і вплив інформаційного поля на репутацію та соціальне сприйняття особи; позиція суду першої інстанції є суперечливою і свідчить про неправильне застосування судом норм матеріального права.

Правом на подання відзиву відповідачі не скористались.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Коткова О.А. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, здійснити розподіл судових витрат.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Трофімов Б.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання не з`явились відповідачі ОСОБА_4 та представник ТОВ «Інформаційне агентство «Українські новини», про час дату на місце розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується повернутими до суду конвертами з відміткою «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою»

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідач 1 ОСОБА_2 , відповідач 2 ОСОБА_3 та відповідач 3 ОСОБА_4 провели прес-конференцію «ІНФОРМАЦІЯ_4», на якій була оприлюднена негативна інформація про ОСОБА_1 , яка є предметом даного судового розгляду та яку позивач просить спростувати.

Вказаний захід був проведений на платформі відповідача 4 ТОВ «Інформаційне агентство «Українські новини» та відеозапис якого було оприлюднено на YouTube-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (канал за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який належить відповідачу 4 (відео за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (надалі також - Відеозапис). На момент підготовки позовної заяви, вказаний відеозапис переглянуто 1 422 разів.

На вказаній Прес-конференції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було висловлено наступну інформацію, яка є предметом даного судового розгляду та яку позивач просить спростувати, а саме :

Відповідачем 1: 3:55 - 5:30 хвилини Відеозапису:

«Київські чиновники, які відповідальні за транспортну сферу, все активніше і активніше вимагають від перевізників хабар за можливість працювати в столиці. В першу чергу я хочу сказати про заступника голови КМДА ОСОБА_1 . Цей чиновник вирішив обкласти приватних перевізників даниною та брати по 200 гривень готівкою з кожного автобусу і в середньому за місяць це складає 6,5 млн гривень. До нас з такою пропозицією звернулись радники пана ОСОБА_1 , це ОСОБА_7 , а також начальник комунальної служби ОСОБА_8 . Коли ми спитали у цих, так званих ходаків, де нам брати кошти на ці хабарі? На що нам поступила пропозиція, що ми можем і вони будуть підтримувати нас в цьому, коли ми будемо піднімати вартість проїзду, навіть вище ніж в Київпастрансі. Тим перевізникам, які відмовились іти на їхні умови, сказали, що з ними розірвуть договори, а договори, вони якраз, фактично і дають можливість і дозвіл працювати у місті.»

Відповідачем 2: 23:25 - 24:15 хвилини Відеозапису:

«Міська влада в особі ОСОБА_1 вирішила бистро це все зробити і зупинити тих перевізників, які відмовились платити хабарі. Що вони зробили, вони дали тимчасові договори і маршрути наші перекривати немає чим, і вони почали гнати автобуси старі з Білої Церкви і пригородні. Він навіть не звернув на це увагу, що ті компанії, які він заводить на наші маршрути, у їх уставний капітал 16 тис. грн, у нас уставний капітал 28 млн. грн, взагалі на це не звертається увага. І я скажу, що пан ОСОБА_1 старається повернути ситуацію, та яка була до 2014 року, щоб не оновлювався рухомий склад, а платили йому данину»

Відповідачем 3: 15:00 - 15:55 хвилини Відеозапису:

«Якщо з ними розірвати договори достроково, то нібито, з метою, щоб не було транспортного колапсу, без проходження будь яких конкурсів, без надання пропозицій, без вибору між цих пропозицій, КМДА, а саме, ну ми розуміємо, що це ОСОБА_1, вони обирають ну свої, якісь підприємства, без нормальних автобусів, без нормальних водіїв, без нормальних документів і без конкурсу, на тих умова, що лише їм вигідні ставлять їх на маршрути, фактично позбавляючи можливості роботати ті підприємства, які проходять через конкурсні процедури, які обираються на певних комісіях за рахунок тих умов, що вони кращі ніж умови інших перевізників і т.д.»

26:03 - 27:30 хвилини Відеозапису:

«В рамках «боротьби» з автобусною мафією пан ОСОБА_1 нехтує конкурсною процедурою, незаконно, що вже досліджується судами діючими, да, незаконно розриває, достроково договори, та за підробними документами, заводить на вулиці міста Києва підприємства, які не мають уставного капіталу, які не мають автобусного парку, які не мають офіційно працюючих водіїв та інших працівників, ремонтних якихось бригад, і т.д. Так що це, як не сам прояв автобусної мафії, з боку самого пана ОСОБА_1 , який нехтує вимогами чинного законодавства, нехтує вимогами проведення конкурсів, нехтує вимогами виконання вимог договорів вже діючих і існуючих і просто, просто, без конкурсу, без якихось повідомлень, без нічого, заводить своїх «друзів», без документів, без технічних можливостей надання нормальних послуг на вулиці міста Києва вже зараз. Оце і є на мою думку автобусна мафія і лице цієї автобусної мафії - це саме пан ОСОБА_1 …»

29:45 - 30:35 хвилини Відеозапису:

«…тому ми повинні, в тому числі, винести зазначене питання на загальний розголос. Чому? Тому, що кияни повинні зрозуміти, що на теперішній час, шляхом отаких, якихось корупційних оборуток пана ОСОБА_1 , на вулиці міста Києва виводяться, це навіть автобусами назвати нельзя, маршрутки, таке слово, якихось незрозумілих підприємств, без уставних фондів, без ремонтних бригад, без відповідних документів, і що буде, якщо не дай Боже, настануть якісь нещасні випадки з залученням зазначених підприємств, які підтягнув пан ОСОБА_1 без конкурсу, ну мені не зрозуміло і я вважаю, що кияни мають право знати».

32:14 - 33:06 хвилини Відеозапису:

«…громадянин, який сідає у «маршрутку ОСОБА_1», так назвемо їх, він впевнений, що зазначений транспортний засіб пройшов всі процедури, перевізник пройшов конкурсну процедуру, мають всі дозволи і має належний технічний стан. Але це не так, і тому ми і повинні виходити у таку загальну площину, для того щоб кияни зрозуміли, що раніше їм надавали якісні послуги, професіональні підприємства, які довгі роки займаються саме надання таких послуг, але сьогодні на вулицях вони вимушені сідати у транспортні засоби - у «маршрутки ОСОБА_1», за які ніхто не відповідає, тому що ОСОБА_1 вирішив, що йому з кожної маршрутки хочеться 200 грн».

33:24 - 34:06 хвилини Відеозапису:

«…ми хочемо донести до мешканців міста Києва той факт, що на теперішній час у обличчі ОСОБА_1 до Києва повернулась так звана, автобусна мафія, якої не було після 2014 року і щоб на теперішній час, якщо нас подивляться жителі міста Києва, коли вони заходять до транспортного засобу, щоб вони дивились, що за перевізник надає їм допомогу і якщо серед тих перевізників будуть «маршрутки пана ОСОБА_1 » то можливо і не варто користуватися такими послугами»

Так, на час розміщення оспорюваної інформації ОСОБА_1 був Депутатом Київської міської ради та одночасно заступником голови Київської міської державної адміністрації з питань здійснення самоврядних повноважень.

Під час судового розгляду встановлено, що існує досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001107 від 1 листопада 2021 року, яке здійснюється першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань. Згідно витягу з ЄРДР ОСОБА_7 підозрюється у вимаганні неправомірної вигоди за не створення штучних перешкод у фінансово - господарській діяльності суб`єкта господарювання. Кримінально - правова кваліфікація ч.3 ст.368 КК України.

ІНФОРМАЦІЯ_6 на сайті Офісу Генерального прокурора висвітлено новину: «270 тисяч доларів США за дозвіл на пасажирські перевезення - викрито посадовця КМДА та керівника держпідприємства».

Також, ІНФОРМАЦІЯ_6 на сайті Державного бюро розслідувань висвітлено новину: «ІНФОРМАЦІЯ_7».

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів недостовірності поширеної інформації. Судом не встановлено підстав вважати, що оспорювана позивачем інформація є такою, що не відповідає дійсності, порушує немайнові права позивача та потребує спростування. При цьому, виходячи з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від ІНФОРМАЦІЯ_8 у справі № 369/1052/16-ц, у випадку, коли позивач є політичним діячем (а позивач таким є), межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою, суди мають здійснювати у своєму рішенні аналіз співставлення поширеної інформації з тим, чи являється вона саме критикою з приводу того, як позивач виконував або виконує свої функції як політичний діяч, чи вона стосується фактів з особистого життя позивача, не пов`язаних з політичною діяльністю

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання передбачено ч. 1 ст. 15 ЦК України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (ч. 1 ст. 201 ЦК України).

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації може бути спростування поширеною недостовірної інформації.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як встановлено судом та вказано в апеляційній скарзі - на час розміщення оспорюваної інформації ОСОБА_1 був Депутатом Київської міської ради та одночасно заступником голови Київської міської державної адміністрації з питань здійснення самоврядних повноважень.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вважав, що внаслідок поширення недостовірної інформації про дії ОСОБА_1 , які пов`язані з виконанням його службових обов`язків, своїми висловлюваннями та критикою його діяльності, відповідачі порушили його особисті немайнові права.

Проте, такі посилання не знайшли свого підтвердження як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час перегляду в апеляційному порядку.

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ч. 4 ст. 32 Конституції України).

Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і чч. 2,3 ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

У п. 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно із ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з частиною третьою статті 277 України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В апеляційній скарзі позивач посилається зокрема на те, що зазначає, що суд першої інстанції поклав в основу рішення недопустимі та неналежні докази досудового розслідування проти ОСОБА_7 щодо вимагання хабаря.

Проте такий аргумент не може бути прийнятий колегією суддів до уваги, як підставу для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки таке твердження суперечить дійсності. В оскаржуваному рішенні досліджуючи наявні в матеріалах справи докази суд зазначив, що «під час судового розгляду встановлено, що існує досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001107 від 1 листопада 2021 року, яке здійснюється першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань. Згідно витягу з ЄРДР ОСОБА_7 підозрюється у вимаганні неправомірної вигоди за не створення штучних перешкод у фінансово - господарській діяльності суб`єкта господарювання. Кримінально - правова кваліфікація ч.3 ст.368 КК України». З аналізу змісту оскаржуваного рішення не вбачається, що саме цей факт був взятий за основу.

Також, в апеляційній скарзі є посилання на наступне «суд першої інстанції неналежно дослідив наявні в матеріалах справи докази, у зв`язку з цим визнав встановленими недоведені обставини справи та прийшов до висновків, що не відповідають дійсним фактам, зокрема, про зайняття позивачем посади начальника Комунальної служби перевезень виконавчого органу Київської міської ради», проте зазначене також спростовується змістом рішення суду першої інстанції, де вказано «Так, на час розміщення оспорюваної інформації ОСОБА_1 був Депутатом Київської міської ради та одночасно заступником голови Київської міської державної адміністрації з питань здійснення самоврядних повноважень» (том 2 а.с. 176).

Щодо листа Офісу Генерального прокурора від 6 лютого 2023 року колегія суддів зазначає, що з його змісту вбачається інформування щодо відсутності в базах даних Офісу Генерального прокурор відомостей, станом на 1 лютого 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 як підозрюваного, чи обвинуваченого, що не впливає на вирішення справи по суті.

Як уже зазначалось, та підтверджено стороною позивача, на час розміщення оспорюваної інформації ОСОБА_1 був Депутатом Київської міської ради та одночасно заступником голови Київської міської державної адміністрації з питань здійснення самоврядних повноважень.

Відтак, публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.

У разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998 р.) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя.

У резолюції 1165 Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність приватного життя 1998 року публічні фігури визначаються як особи, які обіймають державні посади та/або користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті. Статус публічності зобов`язує таку особу бути відкритим для кожного громадянина країни, позаяк у сферу політичних прав входить одержання людиною інформації про стан суспільства, факти із життя публічних осіб і участь у прийнятті рішень.

У ст.ст. 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Виходячи з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 8 травня 2018 року у справі № 369/1052/16-ц, у випадку, коли позивач є політичним діячем, а тому межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою, суди мають здійснювати у своєму рішенні аналіз співставлення поширеної інформації з тим, чи являється вона саме критикою з приводу того, як позивач виконував або виконує свої функції як політичний діяч, чи вона стосується фактів з особистого життя позивача, не пов`язаних з політичною діяльністю.

Відтак, відповідні висловлювання здійсненні відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , стосувались оцінки діяльності ОСОБА_1 як особи, яка займає відповідну посаду, є публічною особою, та пов`язані з критикою його діяльності саме щодо його роботи (проблемами у транспортній галузі міста Києва), а не щодо фізичної особи ОСОБА_1 .

Для позивача діє загальний тягар доведення позову: 1) факту поширення недостовірної інформації та 2) недостовірність цієї інформації (див. постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 758/13555/21, провадження № 61-1625св23).

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не надано доказів недостовірності поширеної інформації. Лист з Офісу Генерального прокурора від 6 лютого 2023 року свідчить тільки про те, що станом на 1 лютого 2023 року в їхніх базах даних відсутня інформацію про притягнення ОСОБА_1 як підозрюваного, чи обвинуваченого, про те разом з тим у листі зазначено, що Міністерство внутрішніх справ України здійснює ведення спеціальних обліків про осіб щодо притягнення до кримінальної відповідальності і є розпорядником такої інформації. Відповідно, те що у Офісу Генерального прокурора відсутні відомості щодо позивача, не свідчить про те, що таких немає в базах Міністерства внутрішніх справ України. Будь- якого витягу чи листа від Міністерства внутрішніх справ України матеріали справи не містять.

Отже, інформація, поширена відповідачами охоплюється категоріями оціночних суджень.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для задоволення позову.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки рішення суду не підлягає скасуванню, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Котковою Ольгою Анатоліївною , залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складанняповної постанови.

Повна постанова складена 25 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус