Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1058/25

Провадження № 2/943/1104/2025

29 вересня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

складі: головуючого-судді Кос І. Б.

за участю секретаря судового засідання Дутки С.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із цим позовом. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно (житловий будинок). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід ОСОБА_3 , а позивач є спадкоємцем після їхньої смерті за законом та за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направивши суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника, заперечень щодо позову немає, тобто визнав позов.

Запити до державного нотаріуса здійснювалися неодноразово, проте відповіді не надходили, а тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідають положенням ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , видане Виконавчим комітетом Милятинської сільської ради Буського району Львівської області від 28.08.2015 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08 листопада 2007 року, виданого повторно, підтверджується, що ОСОБА_1 (позивач) має батьків: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (мати позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , видане Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 26.08.1992 року.

Із наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 18.04.2011 року секретарем Милятинської сільської ради Буського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі №43, вбачається, що ОСОБА_2 все своє майно заповів синові ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід позивача (по лінії матері) ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , видане Милятинською сільською радою Буського району Львівської області.

Отже, вищевказаним підтверджується, що позивач має право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 та за законом після смерті діда ОСОБА_3 , згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України.

Спадкове майно після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складається із житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений житловий будинок належав на праві спільної часткової власності по частині ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою виданою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 28.05.2025 року № 2398 та випискою з погосподарської книги, виданою Милятинським старостинським округом від 06.06.2025 року № 41.

Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 28.05.2025 року вбачається, що житловий будинок 1978 року побудови, загальною площею 97,0 кв.м. придатний для проживання та відповідає технічним нормам побудови.

З часу смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 фактично вступив в управління та розпорядження спадковим майном, постійно зареєстрований та проживає у спадковому будинку, виготовив технічний паспорт на будинок на своє ім`я.

Відповідно до довідки, виданої Милятинським старостинським округом від 06.06.2025 року № 219 підтверджується, що нас час смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 проживав разом із ним в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті батька за заповітом.

Крім того, довідкою, виданою Милятинським старостинським округом від 06.06.2025 року № 220 підтверджується, що на час смерті ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 проживав разом із ним в одному будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті діда за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права.

Норма статті 316 цього Кодексу визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Нормою ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно (житловий будинок), яке раніше належало померлому ОСОБА_2 , та померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності в рівних частках.

Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-80, 89, 200, 206, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер, ІНФОРМАЦІЯ_1 та за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Буська міська рада Золочівського району Львівської області (80500, м. Буськ, площа 900-річчя Буська,1, Львівської області, ).

Повний текст рішення складено 02.10.2025 року.

Суддя: І. Б. Кос