Справа № 450/734/25 Провадження № 2/450/1133/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про предмет спору: стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1283-5133 від 07.10.2023 року у розмірі 32 400, 00 грн., -

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): 07.10.2023 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за за допомогою Веб-сайту (https://navse.in.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1283-5133.

Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 7 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту; знижена % ставка 1,20 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день.

ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору порушила взяті на себе зобов`язання, не повернула в повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем навіть після спливу строку, встановленого в договорі.

Так, станом на 14.01.2025 року, загальний розмір заборгованості відповідача складає 36 362,00 грн., що складається з простроченої заборгованість за кредитом 7 000,00 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами 29 294,00 грн., прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 67,88 грн. Разом з тим позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «Укра Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами та комісією у сумі 3 962,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 32 400,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 7 000, 00 грн.; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 25 400, 00 грн., що разом становить 32 400, 00 грн. На підставі наведеного, просить заявлені позовні вимоги задоволити.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено сторонам, що у відповідності до ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

31.03.2025 року відповідач подала відзив на позов в якому зазначає, що жодного договору про отримання кредиту з позивачем вона не укладала кошти не отримувала а про наявність такого вона дізналася після отримання копії позовної заяви. Вважає, що договір укладався невідомими їй особами, яким стали доступні її персональні дані внаслідок несанкціонованого злому її електронного кабінету в автоматизованій системі віддаленого доступу Інтернет - банкінгу «Приват24». Про факт злому її кабінету та ймовірне шахрайське оформлення кредиту вона повідомила правоохоронні органи та відповідні відомості 02.11.2023 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 на даний час досудове розслідування триває. Просить суд зменшити загальний розмір відсотків за кредитним договором, оскільки розмір таких значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам конституційного принципу верховенства права. На підставі наведеного просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07.10.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № 1283 - 5133, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 7 000, 00 грн. строком на 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту, дата повернення кредиту 01.08.2024 року; зі сплатою відсотків за зниженою ставкою 1,20 % від суми кредиту за кожен день користування та за стандартною ставкою 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування.

Даний кредитний договір укладено в електронному вигляді за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А0336, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 2.2 кредитного договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника, шляхом надання Позичальнику грошових коштів (далі - Кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку передбаченому цим договором.

Позивач здійснив перерахування коштів відповідачу 07.10.2023 у розмірі 7 000,00 грн. відповідно до умов Кредитного договору, що підтверджується довідкою АТ «КБ«Приватбанк» про перерахування суми кредиту через систему платежів LiqPay та довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту LiqPay платежу .

Таким чином, судом встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за електронним кредитним договором № 1283 -5133 від 07.10.2023 року.

В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за таким належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором. Згідно розрахунку за договором станом на 14.01.2025 року заборгованість відповідача становить 36 362, 00 грн., яка складається з 7 000, 00 грн. основний борг, 29 294,12 грн. - заборгованості по нарахованим відсотками; 67,88 грн. - заборгованість за комісією.

В позовній заяві, представник позивача, покликалася на те, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами та комісією у сумі 3962,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 32 400,00 грн. Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 7 000, 00 грн.; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 25 400, 00 грн., що разом становить 32 400, 00 грн.

Згідно із ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до вищенаведеного, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.

Аналогічний висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року, по справі 127/33824/19.

Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про свідомий вибір щодо укладення договору.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Стосовно розміру заборгованості суд зауважує наступне. Згідно з наданим представником позивача розрахунком заборгованості, станом на 14.01.2025 року заборгованість відповідача становить 36 362, 00 грн., яка складається з 7 000, 00 грн. основний борг, 29 294,12 грн. - заборгованості по нарахованим відсотками; 67,88 грн. - заборгованість за комісією.

У графі нараховано комісій за 07.10.2023р. вказано нарахування комісії у розмірі 1050грн. Разом з тим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України«Про споживчекредитування» (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21).

У п.4.7 договору визначено комісію за видачу кредиту у розмірі 15% від суми виданого кредиту. Оскільки комісія банком нараховується відповідачу за дії, які банк вчиняє на власну користь, як зазначено у договорі комісія стягується за послуги пов`язані з наданням кредиту, при цьому не вказаний перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням та обслуговуванням кредиту, тому суд приходить до висновку про безпідставність нарахуваня комісії у розрахунку.

Як вбачається із представленого розрахунку не було враховано на зарахування заборгованості за відсотками та тілом кредиту проведенені позивачем платежі 08.10.2023р. у розміріф 1500грн. та 09.10.2023р. у розмірі 1100грн. Враховуючи вищенаведене судом проведено розрахунок із врахуванням погашення заборгованості відповідачем: станом на 09.10.2023р. 252грн. на погашення відсотків та 2348,00грн на погашення тіла кредиту. Заборгованість відповідача за кредитом складає: 4652,00грн. заборгованість за тілом кредиту; 20375,76грн. (4652,00грн./100*1,2*25= 1395,60грн.;4652,00грн/100*1,5*272= 18980,16 грн.) заборгованість за відсотками.

В позовній заяві, представник позивача, покликалася на те, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності на суму 3962,00 грн.

Враховуючи наведене вище, та позицію позивача, викладену в позовній заяві щодо програми лояльності, оскільки відповідач порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково у розмірі 21065,76грн.

Щодо заперечень відповідача, які викладені нею у відзиві на позовну заяву суд зазначає наступне.

Згідно з п. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», користувач зобов`язаний зберігати платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та договору, не допускати використання його сторонніми особами та не розголошувати індивідуальну облікову інформацію.

Відповідно до п. 136, 140 Постанови НБУ від 29.07.2022 № 164 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», та п. 5 ст. 87 ЗУ «Про платіжні послуги», до моменту повідомлення емітента про втрату платіжного інструменту/облікової інформації ризик збитків від неналежних платіжних операцій покладається на платника.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово підкреслював, що у випадках, коли здійснення операції підтверджено введенням ПІН-коду банківської картки або іншими видами електронної ідентифікації клієнта, саме на клієнта покладається тягар доведення того, що операція була здійснена не ним (постанова від 12 травня 2022 року у справі № 591/1383/20, провадження № 61-9478св21).

Згідно долученого Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що відповідач 01.11.2023 року звернулася з завою ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, інформацію внесено в ЄРДР №0000334 за ч. 2 ст. 182 КК України. Однак подання заяви про вчинення кримінального правопорушення і факт внесення відомостей до Реєстру є задокументованими актами фіксації певних обставин, які не мають наперед визначеної оцінки. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є судовим рішенням, яке набрало законної сили, а обставини, встановлені у ньому не становлять преюдицію.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/201С зазначила, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Це означає, що правочин вважається правомірним, доки ця презумпція не буде спростована.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте відповідачем належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог суду не надано.

Суд вважає правомірним нарахування позивачем процентів за користування кредитом саме у межах встановленого та погодженого сторонами строку кредитування ( 300днів), ці відсотки не є процентами, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 ЦК України), що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16.

Враховуючи принцип свободи договору відповідач мав можливість не вступати з позивачем у кредитні правовідносини, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування кредитними коштами несправедливим, проте погодився на такі умови договору, підписавши його без будь яких застережень.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 2,10, 12, 13, 81. 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279,2 80-282 ЦПК України, -

у х в а л и в:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,- задоволити частковою.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1283-5133 від 07.10.2023 року у розмірі 21065,76 грн. (двадцять одну тисячу шістдесят п`ять гривень 76 коп.).

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит фінанс» судовий збір у розмірі 1574,56 грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», , м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 12.05.2025 року.

СуддяН. Б. Добош