КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 362/748/21
провадження № 22-ц/824/5858/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Єлизавета Володимирівна, про визнання попереднього договору купівлі-продажу квартири недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Березки Романа Миколайовича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року в складі судді Ковбеля М. М.,

встановив:

03.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Посилався на ті підстави, що 03 вересня 2018 року ОСОБА_2 було видано доручення на ім`я ОСОБА_3 , посвідчене приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Смоліною І. В., на представлення його інтересів в усіх без винятку органах державної влади, перед підприємствами, установами та організаціями, а також перед фізичними особами, з усіх питань пов`язаних із забудовою земельної ділянки та введенням в експлуатацію об`єкта нерухомого майна - десятиквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки - :10:040:0107.

Для виконання даної довіреності ОСОБА_3 надається право, у тому числі: підписувати від імені ОСОБА_2 попередні договори купівлі-продажу квартир, одержати належні ОСОБА_2 грошові кошти у разі укладення попереднього договору купівлі-продажу.

13.01.2020, ОСОБА_3 , на підставі вказаного доручення, від імені та в інтересах ОСОБА_2 (продавець), підписав з ним, ОСОБА_1 (покупець), попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Є. В.

Відповідно до п. 5 договору, у забезпечення виконання своїх обов`язків, покупець сплатив продавцеві в день укладення та підписання договору забезпечувальний платіж в розмірі 360 000 грн, який підлягає поверненню в сумі не нижчій ніж сума, еквівалентна 15 000 доларів США. Факт надходження суми забезпечувального платежу до продавця сторони підтверджують підписами під цим договором.

На виконання своїх зобов`язань сторони 13 січня 2021 року до 17 год. 00 хв. зустрічаються в приміщенні приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Київської області або державної нотаріальної контори Київської області.

23.12.2020 на адресу ОСОБА_2 було направлено листа із проханням надати точну адресу, прізвище ім`я та по-батькові приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Київської області, або номер та адресу державної нотаріальної контори Київської області, точний дату та час, коли буде здійснюватись укладення та підписання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Відповіді отримано не було. Час, дата та місце укладення договору купівлі-продажу квартири погоджено не було.

Пунктом 6 договору передбачено, що у разі, якщо невиконання умов цього договору станеться з вини продавця, останній повинен повернути покупцю забезпечувальний платіж.

15.01.2021 на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу про повернення грошових коштів. Відповіді також отримано не було.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд стягнути з солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свої користь суму грошових коштів у розмірі 421 950 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відкриття провадження в даній справі.

16.03.2021 представник ОСОБА_1 - адвокат Березка Р. М. звернувся до суду з заявою, в якій просив відкрити провадження у справі в частині відповідача ОСОБА_2 .

29.08.2022 представник ОСОБА_1 - адвокат Березка Р. М. звернувся до суду з заявою, в якій збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення суми грошових коштів. З огляду на те, що станом на 28.08.2022 офіційний курс гривні до долара США становить 36,5686 грн, просив стягнути з ОСОБА_2 суму, яка у гривневому еквіваленти складатиме 548 529 грн (15 000 дол. США х 36,5686 грн).

На підставі ст. 625 ЦК України просив покласти на відповідача відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення - 72 563,04 грн, а також трьох процентів річних від простроченої суми - 18 394,51 грн.

24.03.2023 ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Є. В., про визнання попереднього договору купівлі-продажу квартири недійсним з тих підстав, що він не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені та вчинений під впливом обману.

Зазначав, що перебував з ОСОБА_3 в довірливих стосунках.

03.09.2018 він видав доручення на ім`я ОСОБА_3 , посвідчене приватним нотаріусом Смоліною І. В. , на представлення його інтересів в усіх без винятку органах державної влади, перед підприємствами, установами та організаціями, а також перед фізичними особами з усіх питань пов`язаних із забудовою земельної ділянки та введенням в експлуатацією об`єкта нерухомого майна - десятиквартирного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки : :10:040:0107. При цьому, він визначив з ОСОБА_3 обставини використання вказаної довіреності та обов`язок попереднього узгодження укладання правочинів та їх умови.

Проте, не повідомивши його про намір відчужити квартиру під АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив самостійні, не погоджені з ним дії щодо розпорядження квартирою та уклав попередній договір зі ОСОБА_1 .

Про укладення попереднього договору купівлі-продажу квартири від 13.01.2020 ні до укладення, ні безпосередньо після укладення вказаного договору він не знав, отримані на виконання вказаного попереднього договору кошти в розмірі 360 000 грн він не отримував.

Просив врахувати, що невдовзі після укладення оспорюваного договору повірений ОСОБА_3 помер.

В кінці березня 2020 року виявилося, що ОСОБА_3 за останній рік отримував грошові кошти у великих розмірах, одним із джерелом отримання коштів було укладення попередніх договорів купівлі-продажу, про які власники (продавці) не знали.

02.04.2020 ним було подано заяву про скасування довіреності на ім`я ОСОБА_3 та заяву до поліції про шахрайство з його боку.

Також він ставить під сумнів факт отримання грошей ОСОБА_3 від ОСОБА_1 , оскільки в попередньому договорі купівлі-продажу квартири не відображено факт отримання таких грошових коштів і про це не прописано окремим пунктом в договорі.

З огляду на викладене, просив суд визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 13 січня 2020 року між ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої Смоліною І. В. приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області від 03.09.2018 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк С. В. та зареєстрований у реєстрі за № 29.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Висновки суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Тому пред`явлення позовних вимог в іноземній валюті та перерахунок коштів з у рахуванням курсу долара США на момент пред`явлення позову є неправомірним з огляду на , що попередній договір укладений в грошовій одиниці України - гривні.

Також суд першої інстанції критично поставився до листа ОСОБА_1 від 23.12.2020 про намір укладення договору купівлі-продажу та листа від 14.01.2021 з проханням повернути грошові кошти за попереднім договором, оскільки вони не містять даних про отримання ОСОБА_2 вказаних вимог. Належним доказом відправлення кореспонденції є опис вкладення в поштовий конверт з підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля, а також документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Зазначених доказів стороною позивача у первісному позові не надано. Сторонами договору не дотримано вимог ст. 635 ЦК України.

Зазначене у витязі З ЄРДР від 29.12.2022, за змістом якого вбачається, що невстановлена особа шляхом обману під час укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 заволоділа грошовими коштами, що завдало потерпілому ОСОБА_1 значної матеріальної шкоди, суперечить пред`явленню позову до ОСОБА_2 .

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 діяв в інтересах ОСОБА_2 на підставі нотаріальної посвідченої довіреності, маючи певні повноваження щодо укладення попереднього договору купівлі-продажу квартири від ОСОБА_2 , так і на отримання коштів за зазначеним договором. Доказів зловмисності дій ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 , та/або злого умислу з їх боку, направленого на порушення права ОСОБА_2 , суду не надано.

23.12.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Березка Р. М. через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову щодо стягнення з ОСОБА_2 суми коштів та прийняти в цій частині нове судове рішення про задоволення позову. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зазначив, що позивачем надано належні докази на підтвердження направлення листа з наміром укласти основний договір, а також вимоги про повернення коштів. Попереднім договором не було визначено обов`язкову умову щодо направлення листів у формі цінного листа з описом. Відповідачем не надано доказів на спростування цієї обставини.

Крім цього, ОСОБА_2 28.07.2020, до закінчення строку дії попереднього договору, продав вказану квартиру третій особі, що є порушенням пункту 4 договору.

Звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення жодним чином не може обмежувати конституційне право особи на захист своїх прав в суді.

11.03.2025 представник ОСОБА_2 - адвокат Вовчук М. М. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає рішення суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

01.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про часткову відмову від позовних вимог до ОСОБА_2 в частині стягнення 3% річних у розмірі 18 394,51 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 72 563,04 грн та закрити провадження по справі в цій частині.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Березка Р. М. заяву про відмову позивача від частини позовних вимог та апеляційну скаргу в частині оскарження рішення суду першої інстанції щодо стягнення суми грошових коштів в розмірі 548 529 грн підтримав та просив її задовольнити.

Представники ОСОБА_2 - адвокати Бурковський О. А. та Вовчук М. М. проти прийняття відмови від позову в частині позовних вимог не заперечували. В іншій частині апеляційну скаргу просили залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши зміст заяви про відмову від частини позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку про те, що остання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно до положень ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 має законну можливість реалізувати право щодо розпорядження процесуальним способом захисту шляхом відмови від позову в частині заявлених позовних вимог у суді апеляційної інстанції. Стороні позивача роз`яснені наслідки відмови від частини позовних вимог та закриття провадження у справі в цій частині вимог, передбачені статтею 256 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд приймає відмову ОСОБА_1 від частини позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення 3% та інфляційних нарахувань, оскільки така відмова не суперечить закону і не порушує прав інших учасників справи, охоронюваних законом інтересів.

Ухвалене у справі судове рішення в цій частині на підставі ст. 373 ЦПК України підлягає визнанню нечинним із закриттям провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 142 ЦПК України ОСОБА_1 підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 545, 61 грн за подання апеляційної скарги на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року в частині вказаних позовних вимог.

Переглянувши справу в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 548 529 грн в межах доводів апеляційної скарги та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 січня 2020 року ОСОБА_2 (продавець), від імені та в інтересах якого на підставі довіреності посвідченої Смоліною І. В., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області 03 вересня 2018 року за реєстровим №1166, діє ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 (покупець) уклали попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Тернюк Є. В., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за умовами якого сторони за цим договором згідно власної волі зобов`язуються у строк до 13 січня 2021 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири на умовах встановлених цим попереднім договором.

Предметом основного договору купівлі-продажу має бути такий об`єкта нерухомості: квартира під номером АДРЕСА_1 .

У забезпечення виконання своїх обов`язків, покупець сплатив продавцеві, в день укладення та підписання цього договору, забезпечувальний платіж в розмірі 360 000 грн, який підлягає поверненню в сумі не нижчій ніж сума, еквівалентна 15 000 доларів США. Факт надходження суми забезпечувального платежу до продавця сторони підтверджують своїми підписами під цим договором. На виконання своїх зобов`язань, сторони 13 січня 2021 року до 17 год. 00 хв. зустрічаються в приміщенні приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Київської області або державної нотаріальної контори Київської області. Фактом, підтверджуючим готовність продавця до повного розрахунку та підписання договору купівлі-продажу вказаної квартири, буде присутність у вищезгаданий день у відповідного нотаріуса ( п. 5 попереднього договору).

Сторони визнають, що у випадку, якщо невиконання умов цього договору станеться з вини покупця, то переданий покупцем продавцю за цим договором забезпечувальний платіж підлягає поверненню. У разі, якщо невиконання умов цього договору станеться з вини продавця, останній зобов`язаний повернути покупцю забезпечувальний платіж ( п. 6 попереднього договору).

23.12.2020 ОСОБА_1 надіслав на адресу ОСОБА_2 лист, в якому просив повідомити про точну адресу, прізвище ім`я по-батькові приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Київської області, або номер та адресу державної нотаріальної контори Київської області, точний час та дату, коли буде здійснюватися укладення підписання Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

15.01.2021 ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 вимогу про повернення коштів в сумі не нижчій ніж сума, еквівалентна 15 000 доларів США, за курсом станом на дату повернення коштів.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу (основний договір) квартири під номером АДРЕСА_1 між сторонами укладено не було.

Забезпечувальний платіж в сумі не нижчій ніж сума, еквівалентна 15 000 доларів США ОСОБА_1 повернуто не було.

Відповідно до вимог статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі № 712/11967/21 (провадження № 61-4340св22) вказано, що «з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно з частиною першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено факт сплати покупцем продавцеві в день укладення та підписання попереднього договору забезпечувального платежу в розмірі 360 000 грн.

За умовами вказаного договору, факт надходження суми забезпечувального платежу до продавця сторони підтверджують своїми підписами під цим договором

Установивши факт неналежного виконання продавцем обов`язків за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 13 січня 2020 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, які є авансом, в сумі, яка є не нижчою ніж сума еквівалентна 15 000 доларів США, що за розрахунком позивача, який не був спростований відповідачем, станом на 28.08.2022 становить 548 529 грн ( 15 000 доларів США х 36,5686 грн).

Оскільки основний договір не був укладений у погоджений сторонами в попередньому договорі строк, підстави для подальшого зберігання відповідачем сплачених позивачем коштів відпали.

Згідно із статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Згідно із статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зі змісту укладеного між сторонами попереднього договору вбачається, що забезпечувальний платіж в розмірі 360 000 грн підлягає поверненню в сумі не нижчій ніж сума, еквівалентна 15 000 доларів США.

Оскільки сторони договору погодили суму, яка підлягає поверненню у випадку не укладення основного договору, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність заявленої вимоги про повернення коштів з огляду на здійснений позивачем перерахунок суми боргу з урахуванням курсу долара США на час розгляду справи в суді.

Є необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо недотримання ОСОБА_1 вимог ст. 635 ЦК України.

З огляду на те, що у визначений попереднім договором строк - до 12 січня 2021 року, основний договір сторонами укладено не було, сплачена за цим договором сума у відповідності до його умов у будь-якому випадку підлягала поверненню покупцю ( п. 6 попереднього договору).

Як вбачаться з матеріалів справи, ОСОБА_2 24.04.2018 звернувся з заявою до Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з заявою про те, що ОСОБА_3 в період часу з грудня 2018 року по вересень 2019 року заволодів шахрайським шляхом, зловживаючи його довірою, належними йому грошовими коштами, про що внесено запис до ЄРДС, номер кримінального провадження: 0000803.

Крім цього, 28.12.2022 до ЧЧ ВП №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області надійшла ухвала Київського апеляційного суду про те, що невстановлена особа шляхом обману під час укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 заволоділа грошовими коштами, що завдано потерпілому ОСОБА_1 значної матеріальної шкоди ( витяг з ЄРДС від 29.12.2022, номер кримінального провадження: 0000715).

Разом з тим, обставина звернення ОСОБА_2 з заявою до правоохоронних органів, а також не встановлення в межах кримінального судочинства особи, яка заволоділа грошовими коштами ОСОБА_1 , не позбавляла позивача права доводити свої вимоги в межах цивільного судочинства до особи, яка на думку останнього, є відповідальною за завдану йому шкоду.

Наведені відповідачем доводи про те, що попередній договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, вчинений під впливом обману, були предметом перевірки суду першої інстанції в межах зустрічного позову про визнання зазначеного договору недійсним.

Рішення суду першої інстанції в цій частині про відмову в задоволенні позову сторони не оскаржують, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом порушені неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При зверненні до суду з позовом, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в загальному розмірі 6 394, 58 грн.

При поданні апеляційної скарги позивач сплатив 7 673, 85 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу задоволено, рішення суду в частині стягнення грошових коштів скасовано та ухвалено нове про задоволення вказаної вимоги, що складає 85,78% розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 5 485, 27 грн судового збору за подання позовної заяви та 6 582, 65 грн судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 12 067, 92 грн.

Керуючись ст. 206, 255, 353, 363, 373, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних у розмірі 18 394,51 грн та інфляційних нарахувань у сумі 72 563,04 грн визнати нечинним.

Провадження у справі у вказаній частині позовних вимог закрити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 545, 61 грн за подання апеляційної скарги на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року в частині вказаних позовних вимог.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 548 529 грн скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 548 529 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 12 067, 92 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.09.2025.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук