2-о/465/324/25
У х в а л а

про залишення без руху

"26" вересня 2025 р.

суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 про встановлдення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду про встановлдення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Перевіривши матеріали заяви та долучених до неї документів, судом встановлено таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст.294 ЦПКУкраїни справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.175 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до положень ч. 4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Матеріали справи не містять належним чином засвідчених копій документів, доданих до заяви.

Статтею 9 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова, яка згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» є єдиною державною (офіційною) мовою в Україні.

Згідно з ч. 1, 6 ст.13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що мовою нормативно-правових актів і актів індивідуальної дії, діловодства і документообігу органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування є державна мова. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

До письмових доказів, викладених недержавною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Отже, документи, не перекладені з іноземної мови (недержавної мови, зокрема російської) на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку ст.79 Закону України «Про нотаріат» не є належними та допустимими доказами, оскільки неоформлені в установленому законом порядку.

Подібні за змістом висновки щодо належного оформлення документів іноземною мовою, висловлені неодноразово Верховним Судом, зокрема і у постанові від 12 березня 2025 року у справі №910/20940/21.

Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Дослідивши додані до заяви докази судом встановлено, що заявницею всупереч зазначеним вимогам, надано копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , та свідоцтво про укладення шлюбу викладені іноземною мовою (російською).

Враховуючи викладене, заявниці необхідно долучити належним чином оформлені документи іноземною мовою.

Крім цього заявницею у заяві не зазначено про наявність у неї або її представника оригіналу письмових доказів, які долучені до заяви.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо, заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною іповертається заявнику.

Враховуючи наведене, заяву необхідно залишити без руху для усунення зазначених недоліків, про що повідомити заявницю.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 293, 315, 353 ЦПК України,

постановив:

заяву ОСОБА_4 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - залишити без руху, надавши заявниці термін для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, а саме:

-надати суду належним чином оформлені документи іноземною мовою, а саме перекладені на українську мову: свідоцтво про народження ОСОБА_3 , свідоцтво про укладення шлюбу. медичну довідку про народження дитини.

-зазначити про наявність у заявниці чи представника заявниці оригіналів письмових доказів, які долучені до заяви, засвідчити письмові докази відповідно до вимог ст.95 ЦПК України.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повертається заявникам з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мигаль Г.П.