Справа № 674/1222/21
Провадження № 2/674/9/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Шафікової Ю.Е ,

за участю секретаря Проценко Л.В.,

представника позивача Валігури О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Студениця-1» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Студениця-1», в якому просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками з кадастровими №№ :04:004:0129 та :04:004:0128, які знаходяться на території с.Томашівка Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що є власником земельних ділянок з кадастровими №№ :04:004:0129 та :04:004:0128 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та державного акта на право власності на земельну ділянку. Згадані ділянки знаходяться у відповідача у користуванні з 2017 року, за що позивач та його батько щороку отримували орендну плату і використовуються ТОВ «Студениця-1» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Бажаючи розпочати власну справу з використання земельних ділянок ОСОБА_1 стало відомо про існування договорів оренди землі №414 від 26.06.2017 та №415 від 25.07.2017, згідно з якими батьком позивача ОСОБА_2 та самим позивачем ОСОБА_1 передано земельні ділянки у користування ТОВ «Студениця-1» до 2032 року. Вказані договори ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не підписували, такі договори є неукладеним. Правовідносини на підставі договорів не виникли. З врахуванням наведеного, та посилаючись на висновок, викладений у постанові ВП ВС від 16.06.2020 у справі 145/2047/16-ц вважає, що ефективним способом захисту його порушеного права є саме усунення перешкод у користуванні належними йому земельними ділянками шляхом їх повернення та просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької від 22.09.2021 відкрито провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 25.01.2022 відмовлено представнику позивача у задоволенні заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17.03.2022 зупинено провадження у справі до розгляду ВП ВС касаційної скарги у справі №227/3760/19.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20.12.2022 провадження у справі поновлено.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08.02.2023 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №674/167/22 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Студениця-1» про визнання договорів недійсними.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28.03.2025 провадження у справі поновлено.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30.06.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Від відповідача ТОВ «Студениця-1» 19.10.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що після досягнення згоди з усіх істотних умов між відповідачем та власниками земельних ділянок було укладено договори оренди землі до 2032 року та оригінали договорів було надано орендодавцям, що підтверджується розписками. Відомості про право оренди спірних земельних ділянок внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після укладення договорів сторонами повністю виконувались взяті на себе зобов`язання, зокрема, орендодавці передали земельні ділянку в оренду, а орендар сплачував орендну плату. Ні ОСОБА_2 за життя, ні позивач претензій з приводу неузгодження умов договору або неналежного виконання відповідачем не пред`являли.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що дійсно між позивачем та ТОВ «Студениця-1», а також між його померлим батьком та ТОВ «Студениця-1» існували договори оренди землі від 2011 року, проте, вказані договори було достроково розірвано в 2017 році. Після цього, жодних інших договорів між сторонами не укладалось. Проте, позивач та його батько за життя, після розірвання договорів та до 2021 року дозволили використовувати спірні земельні ділянки без договірних відносин, за що отримували плату за користування. Але, з 2021 року позивач бажає самостійно використовувати належні йому земельні ділянки, що перешкоджає зробити ТОВ «Студениця-1».

Відповідач ТОВ «Студениця-1» повноважного представника в судове засідання не направив,від представника відповідача 15.05.2025 до суду надійшло клопотання, у якому просив розгляд справи проводити без участі свого представника, проти задоволення позову заперечив.

Суд, заслухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та встановивши відповідні до них правовідносини, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим №:04:004:0129 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,26 га на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №580576 від 23.07.2008 (т.1 а.с. 7-8).

Крім того, позивач є власником земельної ділянки з кадастровим №:04:004:0128 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,2617 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2020 після смерті батька ОСОБА_2 (т.1 а.с.9). Вказана обставина також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2020 (т.1 а.с. 10).

За змістом договору оренди землі №414 від 26.06.2017 ОСОБА_2 (орендодавець) надав в строкове платне користування ТОВ «Студениця-1» (орендарю) земельну ділянку з кадастровим №:04:004:0128 строком до 31.12.2032 року. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, що складає 4386,47 грн., та на дату підписання договору складає 7% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки (т.1 а.с.17-22). Також, матеріали справи містять акт приймання- передачі земельної ділянки з кадастровим №:04:004:0127 від 26.06.2017, що не відповідає об`єкту оренди за договором №414 від 26.06.2017 (т.1 а.с. 23).

За змістом договору оренди землі №415 від 25.07.2017 ОСОБА_1 (орендодавець) надав в строкове платне користування ТОВ «Студениця-1» (орендарю) земельну ділянку з кадастровим №:04:004:0129 строком до 31.12.2032 року. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, що складає 4386,47 грн., та на дату підписання договору складає 7% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки (т.1 а.с.11-16). Також, матеріали справи містять акт приймання- передачі земельної ділянки з кадастровим №:04:004:0129 від 25.07.2017 (т.1 а.с. 24).

Вищевказані договори оренди землі №414 від 26.06.2017 та №415 від 25.07.2017 зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягами №93064053 та №98113602 (т.1 а.с.95,96).

На адресу ТОВ «Студениця -1» позивач ОСОБА_1 15.04.2021 надсилав вимоги про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками з кадастровими №№ :04:004:0129 та :04:004:0128 шляхом їх повернення та скасування державної реєстрації у зв`язку з непідписанням договорів оренди землі №414 від 26.06.2017 та №415 від 25.07.2017. (т.1 а.с. 25-31). Вказані вимоги не виконані відповідачем, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з видаткового касового ордера від 27.09.2018 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Студениця -1» орендну плату за земельний пай за 2018 рік (т.2 а.с. 61). Також, в матеріалах справи наявні заяви від ОСОБА_1 до ТОВ «Студениця-1» від 01.10.2019 про виплату орендної плати за один земельний пай за 2019 рік (т.2 а.с.70), від 17.07.2020 про виплату орендної плати за два земельні паї за 2020 рік (т.1 а.с. 62), та заява від ОСОБА_2 від 22.07.2019 про виплату орендної плати за земельний пай за 2019 рік (т.2. а.с. 64). Вказані кошти надіслані позивачу та його батьку, що підтверджується списками згрупованих поштових переказів, відомістю про виплату готівки (т.2 а.с. 62-63, 65-69, 72-72).

Факт отримання плати за користування земельними ділянками з кадастровими №№ :04:004:0129 та :04:004:0128 з 2017 до 2021 року підтвердив представник позивача в судовому засіданні, а також зазначені обставини викладені і у тексті позовної заяви, де вказано, що земельні ділянки знаходились у користуванні відповідача з 2017 року, а позивач та його батько отримували орендну плату щороку.

Крім того, в ході судового розгляду ТОВ «Студениця -1» переказало позивачу ще 53 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2025 ( т.2 а.с.87).

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_3 повідомила суду, що є дружиною позивача. Зазначила, що до 2021 року її чоловік отримував орендну плату за використання земельних ділянок, оскільки на той час існував договір оренди. Після його завершення коштів за оренду він не отримував. А в 2021 році після звернення до ТОВ «Студениця -1» ОСОБА_1 дізнався про існування спірних договорів оренди, які не він, ні його батько не підписували.

Згідно висновку судового експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 07.08.2023 №СЕ-19/123-23/7022-ПЧ, складеного в межах пов`язаної цивільної справи №674/167/22 (т.2 а.с.29-34) підписи, розташовані в Договорі оренди землі №414 від 26.06.2017 року та в акті прийому-передачі до цього договору і які стоять від імені орендодавця виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою. Дати відповідь на питання «Чи виконано підпис, розташований в Договорі оренди землі № 415 від 25.07.2017 року та в акті прийому-передачі до цього договору і який стоїть від імені орендодавця ОСОБА_1 ?» не виявилось можливим.

Згідно висновку судових експертів за результатами проведення комісійної судової почеркознавчої експертизи від №25443/23-32 від 18.09.2024 року, складеного в межах пов`язаної цивільної справи №674/167/22 (т.2. а.с. 36-50) підписи від імені ОСОБА_1 , що містяться: в графі «Орендодавець» у рядку для підпису на 1-6 аркушах та у графі «Орендодавець» ліворуч друкованого тексту «( ОСОБА_1 )» у рядку для підпису на 6 аркуші договору оренди землі №415 від 25.07.2017, укладеного від імені ОСОБА_1 та ТОВ «Студениця-1» та у графі «Орендодавець:» ліворуч від друкованого тексту « ОСОБА_1 » в акті приймання-передачі земельної ділянки від 25.07.2017, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує наступне.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Нормами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Згідно з ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава, забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 2 частини першої статті 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин.

Згідно з частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон).

Частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 Закону передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови(стаття 15 Закону).

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону).

Статтями 125 і 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Із положень частини першої статті 4, частини першої статті 5 Закону №1952-ІV слідує, що державній реєстрації прав підлягає право оренди земельної ділянки.

Тобто, за загальним правилом договір оренди землі є укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов. Разом із тим, якщо інше не передбачено умовами договору, цей договір набирає чинності з часу державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Право оренди за спірними договорами набрало чинності з дати їх державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.07.2017 та 19.09.2017, проте, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , договорів не підписували, що доведено висновками експертів.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, на яку посилався позивач, сформульовано правовий висновок про те, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо сторони не досягли згоди з істотних умов договору оренди землі, то такий договір є неукладеним, тобто такий, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21) виснувала про те, що укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені у ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. За змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму), хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і надалі він розглядається як укладений та чинний. Така практика Верховного Суду є усталеною, зокрема, аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі №733/533/22, від 27 листопада 2024 року у справі №567/1040/22, від 08 січня 2025 року у справі №689/1207/21, від 01 квітня 2025 року у справі № 683/391/23.

Тобто, суду у зазначеній категорії справ необхідно встановити факт використання спірного майна орендарем, та те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним.

З матеріалів справи вбачається, та підтверджено змістом позовної заяви, поясненнями представника позивача, свідка, що незважаючи на відсутність підписів позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спірних договорах оренди, земельні ділянки з кадастровими №№ :04:004:0129 та :04:004:0128 знаходились у користуванні ТОВ «Студениця -1» з дозволу позивача та його батька з 2017 року, вже після розірвання попередніх договорів оренди. За використання ділянок позивач та його батько отримували орендну плату, ТОВ «Студениця -1» відкрито та добросовісно користувалось вказаними земельними ділянками.

В цивільному праві застосовується доктрина добросовісної поведінки.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Отже, між сторонами фактично виникли та існували правові відносини щодо оренди землі, які визнавалися позивачем, його батьком за життя, шляхом передання в користування ТОВ «Студениця-1» спірних земельних ділянок та отримання орендної плати за це, претензії з приводу користування товариством земельними ділянками протягом чотирьох років були відсутні. Таким чином, позивач, пред`явивши позов про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом їх повернення, діяв недобросовісно, всупереч своїй попередній поведінці. В такому випадку, висновок про неукладеність договорів оренди землі від №414 від 26.06.2017 та №415 від 25.07.2017 виключається, атому слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Також, суд відхиляє твердження представника позивача щодо преюдиційного значення обставин, встановлених рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області у справі №674/167/22 щодо факту неукладення спірних договорів оренди землі.

Зокрема, Верховний Суд, у своїй постанові у справі №674/167/22 за касаційною скаргою, поданою ТОВ «Студениця-1» (т.2 а.с.173-175), досліджував питання щодо виключення з мотивувальної частини рішень судів попередніх інстанцій висновку про неукладеність договорів оренди землі від №414 від 26.06.2017 та №415 від 25.07.2017, який може мати преюдиційне значення у справі №674/1222/21. За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновків, що правова кваліфікація, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

За таких обставин, позивач не довів порушення його прав, як власника земельних ділянок, а тому суд приходить до висновку щодо відмови в позові.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Студениця-1» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене рішення (вступну та резолютивну частини) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 вересня 2025 року.

Суддя Ю. Е. Шафікова