Справа № 308/5710/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 вересня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів: Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Суязова Галина Василівна, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2025 року про повернення заяви за матеріалами заяви ОСОБА_1 , поданої в особі уповноваженого представника Суязової Галини Василівни, де заінтересована особа: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Гапочка Ельвіра Георгіївна, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Суязова Г.В., у квітні 2025 року звернулася до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього просив суд першої інстанції витребувати у приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Гапочка Ельвіра Георгіївна інформацію та відомості про те, що спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її син ОСОБА_1 та викликати та допитати свідків.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 , поданої в особі уповноваженого представника ОСОБА_3 , де заінтересована особа : приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Гапочка Ельвіра Георгіївна, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про встановлення факту родинних відносин визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Суязова Г.В., оскаржив її в апеляційному порядку, оскільки вважає, що така є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що залишивши, заяву ОСОБА_1 без руху, судом не визначено у який спосіб заявниця повинна усунути недоліки. Вважає, що оскільки заява про усунення недоліків не містила посилання на якісь нові докази чи докази щодо факту, який просив встановити заявник, а тому подана заява про усунення недоліків у спосіб, здійснений заявником не суперечить нормам права.

Зауважує, що заявник звернувся до суду із заявою про встановлення родинних відносин, а не із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, що в майбутньому також буде підставою для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказує на те, що у ЦПК України не визначено осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Вважає, що коло осіб ним визначено вірно. У заяві про усунення недоліків ним було вказано, що інших спадкоємців немає. Територіальна громада теж не залучається, оскільки справа є про встановлення факту родинних відносин, яка в майбутньому може вплинути на справу про спадкування в частині подання відповідної заяви, а не прийняття остаточного рішення щодо спадкування майна. Наголошує, що спадкування не є предметом розгляду цієї справи.

Щодо ненадання постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказує на те, що заявник не звертався із заявою про встановлення факту щодо відновлення втрачених документів, тому не має подавати довідку про неможливість відновлення таких документів. Жодна норма ЦПК не містить вимоги про надання відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії до заяви про встановлення факту родинних відносин.

Окремо апелянт зауважив, що суд першої інстанції не може надавати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів і не можуть бути підставою для залишення заяви без руху та підставою повернення заяви.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.

Повертаючи заяву про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції посилався на те, що заявником не усунено недоліків апеляційної скарги, зокрема, ним не подано постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та не долучено заяви у новій редакції з врахуванням вимог 175, 177, 318 ЦПК України.

Щодо визхначення кола заінтересованих осіб.

Учасниками у справах окремого провадження є заявники, інші заінтересовані особи (частина третя статті 42, частина четверта 4 статті 294 ЦПК України).

ЦПК України не визначено осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.

Такі правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 05 лютого 2025 року у справі № 183/4366/24, від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21; від 13 листопада 2024 року у справі № 308/14160/21.

Так, у справі, яка переглядається, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин, який необхідно йому для прийняття спадщини.

Заявник на власний розсуд визначив та вказав заінтересованих осіб: Приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Гапочка Е.Г. та Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції. Додав відповіді на подані ним до вказаних заінтересованих осіб заяви (а.с. 10-11,13-15).

Враховуючи вищенаведене, посилання суду на те, що заявник не визначився з учасниками справи, а саме заінтересованою особою суперечать принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному статтею 13 ЦПК України.

Відповідно до статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Апеляційний суд констатує, що подана заява відповідає вимогам, визначеним ст. ст. 175, 318 ЦПК України щодо її змісту. Так, в ній зазначено, який факт просить встановити заявник (родинних відносин) та з якою метою (для вирішення питання прийняття спадщини), причини неможливості одержання ним документу, що посвідчує цей факт, та зазначено докази, що підтверджують цей факт.

Разом з тим, відсутність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, який заявнику запропоновано надати суду, не є підставою залишення заяви без руху, а отже, і її повернення відповідно до ст. 185 ЦПК України.

Колегія суддів зауважує, що при вирішення питання про відкриття провадження в справі суд не може надавати оцінку достатності або недостатності всіх обставин справи, наявності або відсутності доказів. Такі обставини не можуть виступати підставами для залишення позовної заяви без руху та повернення такої.

Суддя суду першої інстанції не врахував вищенаведені обставини та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для визнання заяви неподаною та повернення її заявнику.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Суязова Галина Василівна, - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: