Номер провадження: 22-ц/813/5270/25
Справа № 491/187/25
Головуючий у першій інстанції Желясков О. О.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Сегеди С.М., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №491/187/25 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 24 березня 2025 року у складі судді Желяскова О.О., -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 , звернувшись 14 березня 2025 року до суду з вищевказаною заявою, просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлененя заяви про видачу судового наказу до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.1-3).

Ухвалою судді Ананьївського районного суду Одеської області від 24 березня 2025 року у видачі судового наказу відмовлено; роз`яснено заявникові, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою заявою в порядку, встановленому розділом П «Наказне провадження» ЦПК України, після усунення її недоліків, а також для звернення до суду в порядку позовного провадження (стаття 166 ЦПК України) (а.с.18-19).

Висновок суду мотивовано тим, що у випадку, коли дитина фактично проживає з тим з батьків, хто має намір звернутись з позовом (заявою) про стягнення аліментів, але має відмінне від дитини зареєстроване місце проживання, необхідно зазначити у позові (заяві), що хоча дитина і зареєстрована за певною адресою, але фактично проживає разом із заявником, додавши докази такого спільного проживання. Заявником на підтвердження факту проживання доньки разом із батьком надано ксерокопію довідки про спільне проживання за №143, виданої 04 березня 2025 року старостою Байтальського старостинського округу Ананьївської міської ради. Підставою видачі довідки був акт підтвердження спільного проживання від 06 лютого 2024 року, ксерокопія якого долучена заявником до заяви. Вказаний акт складений лише на підставі свідчень свідків та не є належним доказом підтвердження спільного проживання доньки разом із заявником. Розгляд заяви у порядку наказного провадження є спрощеним видом провадження, який застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер. При розгляді справи у наказному провадженні боржник не має можливості надати свої заперечення проти заяви або відзив. ЦПК України не передбачає право боржника на подання заяви про скасування судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Враховуючи положення частини 3 статті 181, частини 5 статті 183 СК України, суд дійшов висновку, що заявником до заяви про видачу судового наказу не додано саме безспірних доказів того, що дитина проживає з ним. Таким чином, заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини порушені вимоги пункту 4 частини 3 статті 163 ЦПК України. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.21-22).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав порушення норм процесуального права полягає у наступному. Висновок суду про відсутність безспірних доказів спільного проживання заявника з дитиною помилковий, посилання на пункт 3 частини 1 статті 165 ЦПК України безпідставний. При зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу вимоги статті 161 ЦПК України ним дотримані. Дитина проживає з ним та знаходиться на його утриманні, мати дитини добровільно кошти на утримання дитини не надає, проживає окремо, що й зумовило звернення до суду з метою поновлення порушеного права дитини на належне утримання.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 заперечила щодо змісту і вимог апеляційної скарги. Висновок суду про те, що акт про проживання дитини з батьком, який складений лише на підставі свідчень сусідів, є неналежним доказом підтвердження спільного проживання доньки разом із заявником обґрунтований. Рішенням виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 21 вересня 2023 року за №287 відмовлено ОСОБА_1 у визначенні місця проживання дочки ОСОБА_5 , 2011 року народження, за його місцем проживання, рекомендовано ОСОБА_1 із врахуванням бажання малолітньої ОСОБА_2 , 2011 року народження, повернути дочку матері ОСОБА_2 за її місцем проживання. Крім того, відповідно до відповіді на адвокатський запит від 16 грудня 2024 року дитина ОСОБА_3 , 2011 року народження, навчається в Одеському ліцеї №6 за адресою: АДРЕСА_1 та, відповідно, проживає в м. Одесі, а не в м. Ананьїв, як вказує заявник. З цих підстав доводи стягувача (апелянта) щодо проживання дитини разом з ним не є безспірними, свідчення сусідів щодо спільного проживання доньки з батьком не є належним доказом, адже зазначені в акті сусіди не проживають разом зі стягувачем та не можуть володіти достеменно інформацією про проживання дитини зі стягувачем. Спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер (а.с.34-35).

У письмових поясненнях на відзив ОСОБА_1 вказав, що ОСОБА_2 з 2022 року перебуває за кордоном, дитина проживає разом з ним за його основним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина дійсно навчається в Одеському ліцеї №6 в м. Одес, але навчання проводиться у змішаному режимі (онлайн та очне навчання), усі канікули та вихідні та святкові дні він та дитина проживають за основним місцем проживання, а у дні відвідування школи він та дитина проживають в м. Одесі. Посилання ОСОБА_2 на рішення виконавчого комітету щодо місця проживання дитини безпідставне, так як таке мало місце у 2023 році, а заява про видачу судового наказу подана до суду у 2025 році. Мати інколи спілкується з дитиною по телефону та цікавиться її життям та успіхами у навчанні; батьківські збори останній раз мати відвідувала у 2022 році (а.с.41-42).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 14 березня 2023 року №491/67/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був укладений 30 квітня 2011 року, розірвано.

Батьки дитини проживають окремо, мають відмінну реєстрацію свого місця проживання.

Дані з інформаційної системи Державної міграційної служби про місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в справі відсутні.

Спільне проживання дитини ОСОБА_3 , 2011 року народження, з батьком ОСОБА_1 , 1982 року народження, за адресою: с. Ананьїв Подільського району Одеської області, підтверджено Довідкою про спільне проживання, виданою старостою Байтальського старостинського округу Ананьївської міської ради 04 березня 2025 року №142 на підставі Акту про підтвердження спільного проживання від 06 лютого 2025 року, складеного депутатом Ананьївської міської ради на підставі свідчень сусідів.

За положеннями частини 3 статті 184 СК України той з батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, право на звернення в порядку пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України (наказне провадження) до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини має лише той з батьків, з яким проживає дитина, відповідно, місце проживання дитини є істотною умовою для звернення до суду.

Наказне провадження є самостійним спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Отже, спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер; у справі за заявою ОСОБА_1 суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що місце проживання дитини, на утримання якої заявлено про стягнення аліментів, не підтверджено безспірними доказами, що впливає на наявність/відсутність права одного з батьків просити видати судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дитини з другого з батьків.

На виконання вимог пункту 4 частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини не було додано документи, що безспірно підтверджують проживання дитини з батьком, відтак, суд першої інстанції правильно відмовив у видачі судового наказу з підстав пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, роз`яснивши заявнику визначені статтею 166 ЦПК України наслідки відмови у видачі судового наказу.

Доводи апеляційної скарги, відзив на позов та пояснення на відзив підтверджують, що місце проживання дитини з одним із батьків не є безспірним, з огляду на що правильно було б для стягнення аліментів на утримання дитини звернутися до суду з позовом у позовному порядку.

Процесуальні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 369, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 24 березня 2025 року про відмову у видачі судового наказу в справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повну постанову складено 29 вересня 2025 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді С.М.Сегеда

О.М.Таварткіладзе