Провадження № 2/357/659/25
У Х В А Л А

23 вересня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква, залі суду № 5, клопотання представника позивача ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «ЗАРАЗ», ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Козлова Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2024 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищенаведеним позовом та 06.01.2025 року було відкрито провадження у справі.

22.01.2025 року відповідач КС «ЗАРАЗ» подав відзив на позов.

10.02.2025, 28.04.2025, 22.05.2025 року, за клопотанням сторони позивача судом було постановлено ухвали про витребування доказів, та в зв`язку з тривалим виконанням даних ухвал, підготовче провадження у справі тривало до липня 2025 року.

25.07.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 04.09.2025 року. За клопотанням представника позивача, розгляд справи було відкладено на 23.09.2025 року.

22.09.2025 року представник позивача направив суду заяву про зупинення провадження у справі.

Заява про зупинення обґрунтована тим, що предметом спору у даній справі є квартира, право власності на яку позивач втратила внаслідок звернення стягнення на неї Кредитною спілкою «ЗАРАЗ» на підставі іпотечного договору № 1633 від 12.09.2022 року. В подальшому, зазначена квартира була продана іншій особі ОСОБА_3 . Вказаний договір іпотеки було укладено з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором про споживчий кредит № КВ-0020/09 22/1412-СП від 12.09.2022 року, укладеним між ОСОБА_2 та КС «ЗАРАЗ». Таким чином, договір іпотеки є похідним правочином від основного кредитного договору. Наразі, у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (суддя Цукуров В.П.) перебуває інша цивільна справа № 357/14052/25 за позовом ОСОБА_2 до КС «ЗАРАЗ» про визнання недійсним саме вищезазначеного Договору про споживчий кредит № КВ-0020/09-22/1412 СП. Ухвалою від 18 вересня 2025 року у цій справі відкрито провадження. Предметом доказування у справі № 357/14052/25 є недійсність основного зобов`язання (кредитного договору) через його несправедливі та кабальні умови, а також введення Позивача в оману. Оскільки договір іпотеки є похідним і укладався для забезпечення виконання основного зобов`язання, його дійсність прямо залежить від дійсності кредитного договору. У разі визнання судом недійсним Договору про споживчий кредит № КВ-0020/09-22/1412-СП, будуть відсутні правові підстави для існування іпотечних правовідносин та, як наслідок, для звернення стягнення на предмет іпотеки. Розгляд справи № 357/18298/24 про витребування майна є неможливим до ухвалення остаточного рішення у справі № 357/14052/25, оскільки рішення у другій справі встановить, чи було у КС «ЗАРАЗ» законне право звертати стягнення на іпотечне майно.

В судовому засіданні представник позивача, підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача КС «Зараз» адвокат Огородник К.Я. поклався на розсуд суду щодо заявленого клопотання.

Розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі, суд прийшов до висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд даної справи триває по суті.

Відповідно до ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті та провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, подане на стадії розгляду справи по суті, тому, враховуючи вимог ст. 210 ЦПК України, зупинення розгляду справи на даній стадїї призведе до порушення процесуального права.

Пунктом 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, і, передбачити усунення яких неможливо.

Єдиною підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є саме неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 33 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування судом норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді і припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї справи.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2024 по справі № 910/17615/20, виснував, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу на те, що розумний строк судового розгляду є невід`ємним елементом права на справедливий судовий розгляд, який безпосередньо закріплений в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При тлумаченні поняття "розумні строки" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначив момент початку та закінчення цих строків, а також вивів критерії, які повинні враховуватися при оцінці певного строку як розумного, а саме: складність справи, важливість для заявника питання, що розглядається судом, поведінка заявника, поведінка державних органів.

Суд, відмовляючи в зупиненні провадження по справі враховує стадію розгляду справи, а також враховує, що позивач самостійно обирає спосіб і час звернення до суду, та розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Тобто, сторона позивача не обмежена в праві вибору черговості вирішення своїх спорів, і спочатку оскаржити правочин, потім вирішувати інші спори, застосовувати наслідкові дії.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

При цьому, суд бере до уваги висновки за рішенням Європейського Суду з прав людини від 10.12.2020 року у справі «Вадив Ісааков Тейтель проти України» та «Зоя Матвєєва проти України» (заяви № 33182/19 і № 41410/19), заявники скаржилися до ЄС за п.1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на надміру тривалість цивільних проваджень та відсутність в національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту у зв`язку з цим.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що надані сторонами докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду даної справи, тому клопотання представника позивача за зустрічним позовом про зупинення провадження у справі не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 210, 251, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чуду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Ухвала складена та підписана 23.09.2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола