Справа № 524/2813/24
Провадження № 6/524/165/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Панченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 в інтересах та від імені якої діє ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду на підставі ст. 435 ЦПК України,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах та від імені якої діє ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду на підставі ст. 435 ЦПК України. Заявник просить розстрочити виконання рішення суду терміном на 1 (один) рік, починаючи з дати набрання відповідною ухвалою законної сили, шляхом сплати рівними частинами щомісяця по 13 646,15 грн.

Свою заяву обґрунтовує тим, що він через скрутне матеріальне становище і проблеми зі станом здоров`я її сина, оскільки він є інвалідом першої групи та потребує постійного лікування, тому не має можливості для повної сплати заборгованості.

Учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень на заяву суду не направили.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення суду на підставі ст. 435 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.05.2024 року у справі № 524/2813/24 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволені частково. Стягнут в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Укрфінстандарт» заборгованість за кредитним договором № від 07.02.2018 у розмірі 157 859 грн. 68 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 129 225,36 грн., прострочена заборгованість за відсотками 19,16 грн., за штрафом/пенею 28 615,16 грн., понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 947,02 грн, а всього 1894, 04 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі по 2 000 грн. з кожного.

Постановою Полтавського апеляційцного суду від 30.07.2025 року рішення залишено без змін.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч.5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд приходить до висновку, що підстави, передбачені статтею 435 ЦПК України, відсутні та неможливо розстрочити виконання рішення суду через те, що річний строк, передбачений ч. 5 ст. 435 ЦПК України, сплинув 16.05.2025 року.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 435 ЦПК Україниза заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 ст. 435 ЦПК України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічні положення щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення містяться у ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з частиною першою якої, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

За змістом наведених норм матеріального та процесуального права можна зробити висновок, що відстрочення/розстрочення виконання судового рішення можливе лише у виняткових (виключних) випадках, які суд визначає з урахуванням установлених обставин, які ускладнюють або виключають виконання рішення.

Така винятковість пов`язана із тим, що державою гарантована обов`язковість виконання судового рішення, що набрало законної сили, зокрема, це встановлено ст. 18 ЦПК України, ст. 129, 129-1 Конституції України, і при вирішенні питання відстрочення/розстрочення виконання судового рішення суди повинні з`ясовувати питання дотримання балансу інтересів обох сторін (стягувача і боржника), та враховувати можливі негативні наслідки як для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, так і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 824/50/22, від 06.02.2025 у справі № 824/45/22, від 25.10.2024 у справі № 824/28/22, від 07.11.2024 у справі № 824/111/22 висловлено правову позицію щодо застосування ч. 5 ст. 435 ЦПК України, зазначивши, що положення частини п`ятої статті 435 ЦПК України містить імперативну вимогу про неможливість відстрочення виконання судового рішення більше ніж на один рік з дня його ухвалення, яка не підлягає двоякому тлумаченню. Якщо з відповідною заявою заявник звернувся до суду більше ніж через один рік з дня ухвалення судового рішення, то в її задоволенні слід відмовити, при цьому, підстави для відстрочення виконання судового рішення за наведених обставин значення не мають і не досліджуються.

До подібних висновків дійшла Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2020 року справа № 905/2912/15 (пункт 56).

З урахуванням наведеної вище правової позиції Верховного Суду щодо застосування норми статті 435 ЦПК України, суд, встановивши пропущення заявником строку, передбаченого частиною п`ятою статті 435 ЦПК України, не розглядає заяву про розстрочку/відстрочення виконання судового рішення по суті, а залишає заяву без задоволення з підстав частини п`ятої статті 435 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів даної справи, судове рішення, виконання якого представник ОСОБА_2 просив відстрочити, ухвалене судом 16.05.2024 року, а із вказаною заявою звернулись до суду 03.09.2025 року, тобто більше ніж через один рік з дня ухвалення вказаного судового рішення.

За таких обставин суд дійшов висновку про неможливість розстрочення виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.05.2024 року через пропуск передбаченого частиною п`ятою статті 435 ЦПК України процесуального строку, тому обставини розстрочення виконання судового рішення, на які посилався представник ОСОБА_2 , не підлягають дослідженню судом.

Доводи представника ОСОБА_2 про те, що рішення суду, виконання якого він просив розстрочити, набрало законної сили 30.07.2025 року за результатом апеляційного перегляду, не спростовують висновку про пропущення строку, передбаченого частиною п`ятою статті 435 ЦПК України, який пов`язаний саме з днем ухвалення рішення, а не з днем набрання судовим рішенням законної сили.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема, Верховним Судом у постанові від 06.02.2025 у справі № 824/45/22.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах та від імені якої діє ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду на підставі ст. 435 ЦПК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Рибалка