Дата документу 02.10.2025
Справа № 501/1747/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Карпової Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чорноморського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_1 про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна, протоколу про проведення електронних торгів, акту приватного виконавця про проведені електронні торги та припинення права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» звернулось до суду з вказаним позовом в якому просить:

- визнати недійсним електронний аукціон, проведений Державним підприємством «Сетам», з реалізації арештованого рухомого майна боржника товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17»: напівпричіп самоскид Е ВАРЗ НПС-2730, 2015 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами): НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності боржнику товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» () на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане Центр ДАІ/5102 17.04.2015 року;

- визнати недійсним протокол проведення електронного аукціону (торгів) № 581969 від 27.01.2023 року, згідно якого транспортний засіб, що належить на праві приватної власності боржнику товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» (), придбаний за ціною 326000,00 грн. ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним Акт приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про проведені електронні торги, складений 08 лютого 2023 року про проведений електронний аукціон з реалізації арештованого рухомого майна боржника товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», а саме: напівпричіп самоскид Е ВАРЗ НПС-2730, 2015 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами): НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності боржнику товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» ();

- припинити право власності ОСОБА_1 на напівпричіп самоскид Е ВАРЗ НПС-2730, 2015 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами): НОМЕР_2 , що виникло на підставі Акту приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про проведені електронні торги, складеного 08 лютого 2023 року про проведені електронні торги з реалізації арештованого рухомого майна боржника товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що арештоване майно було продано із аукціону під час дії ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва №490/5308/21, н/п 1-кс/490/3012/2021 від 02.09.2021, якою було накладено арешт на всі активи, що перебувають у власності ТОВ «СПМК-17» у рамках кримінального провадження №0000039, та ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області по справі №945/1150/22, провадження № 1-кс/945/100/22 від 09.11.2022, якою всі активи ТОВ «СПМК-17», якою були передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

20.05.2024 через підсистему «Електронний суд» позивачем було подано заяву про зміну (доповнення) підстав позову, згідно із якою було зазначено, що 21 квітня 2021 року указом Президента України № 169/2021 було введено в дію рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 15.04.2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» щодо ТОВ «СПМК-17». Вищевказану обставину сторона позивача вважала обставиною, що свідчить про обґрунтованість позову.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович заперечував проти задоволення позову на підставах, викладених у відзиві на первинний позов та відзиві на заяву про зміну (доповнення) підстав позову. Відповідач зазначає, що ухвали, на які посилається позивач, були винесені після передання майна на реалізацію та чинне законодавство не містить обов`язку приватного виконавця щодо перевірки відомостей щодо можливого наступного обтяження переданого на реалізацію майна після його передачі на реалізацію, чи перед видачею відповідного акту про реалізацію. Арешт, накладений згідно із ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва №490/5308/21, н/п 1-кс/490/3012/2021 від 02.09.2021 до реєстру взагалі внесений не був, ні станом на дату проведення електронних торгів, ні станом на день формування витягу (02.12.2022). Обтяження, накладене на підставі Ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області по справі № 945/1150/22, провадження № 1-кс/945/100/22 від 09.11.2022, було накладено некоректно, адже по запиту з ДРОРМ по суб`єкту накладеного обтяження немає.

Із вказаних ухвал вбачається, що саме відносно керівника та бенефіціара ТОВ «СПМК-17» було ініційовано кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 1 ст. 241, ч. 2 ст. 364-1, ст. 356, ч. 1 ст. 209, ч 3 ст. 382 КК України, тобто, позивач у цій справі не є особою, в інтересах якої накладено арешт.

Заперечуючи проти підстав позову, заявлених позивачем 20.05.2024, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович зазначав, що вид обмежувального заходу у вигляді зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, запроваджений до ТОВ «СПМК-17», не може ототожнюватись із зупиненням дії рішення суду, що набрало законної сили, та було винесене задовго до застосування персональних санкцій, чи бути підставою для зупинення виконавчого провадження, що за своєю природою є завершальною стадією судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Рішенням Господарського суду Одеської області по справі №916/2163/19 від 27.11.2019, що набрало законної сили 27.12.2019, було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Енерго Трейд» заборгованість у розмірі 47964230 грн. 83 коп., пеню у розмірі 5157713 грн. 28 коп., 3% річних у розмірі 448980 грн. 58 коп., інфляційні втрати у розмірі 66728 грн. 70 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 672350 грн. 00 коп. На виконання вищевказаного рішення суду і був виданий судовий наказ.

21.04.2021 року указом Президента України № 169/2021 введено в дію рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 15.04.2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» щодо ТОВ «СПМК-17».

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. перебувало виконавче провадження №65275221, відкрите згідно постанови від 26.04.2021 року, на підставі наказу №916/2163/19 виданого 27.12.2019 Господарським судом Одеської області, про стягнення заборгованості з ТОВ «СПМК-17» на користь ТОВ «Альянс Енерго Трейд» у сумі 47964230,83 грн. та пені у розмірі 5157713 ,28 грн., а також 3% річних у розмірі 448980,58 грн. і інфляційних витрат у розмірі 66728,70 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 672350,00 грн.

Також 26.04.2021 року виконавцем у рамках вказаного виконавчого провадження винесена постанова про арешт майна боржника.

Згідно повідомлень ПАТ «Укрпошти», які містяться у матеріалах виконавчого провадження, постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника були вручені представникам боржника 06.05.2021 року.

У зв`язку із частковим добровільним виконанням зобов`язань боржником перед стягувачем, постановою від 05.05.2021 року було внесено зміни до розмір заборгованості, із зазначенням наявної суми заборгованості у розмірі 6345772,56 грн.

Постановою від 14.06.2021 року приватним виконавцем було описано та арештовано майно боржника у вигляді напівпричепу самоскиду марки ВАРЗ НПС-2730, (2015), сірий, № шасі НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_1 .

Про опис та арешт зазначеного майна боржник був обізнаний, що підтверджується його заявою від 16.07.2021 №7442.

У зв`язку з невиконанням боржником у добровільному порядку рішення суду, 22.06.2021 року виконавцем було призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені з метою визначення ринкової вартості арештованого нерухомого майна боржника, про що винесено відповідні постанови, копії яких направлено на виконання суб`єкту оціночної діяльності та до відома сторонам виконавчого провадження 22.06.2021 року. Також, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_2 , було попереджено, що за відмову або ухилення від дачі висновку чи за дачу завідомо неправдивого висновку (недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна) настає відповідальність згідно статей 384, 385 КК України. Суб`єкт оціночної діяльності суб`єкт господарювання ОСОБА_2 ознайомилася з вказаними постановами 22.06.2021 року.

Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 961/18 виданий 10.12.2018 Фондом Державного майна України (дійсний до 10.12.2021 року), про незалежну оцінку майна від 29.06.2021 року, який надійшов до приватного виконавця 13.07.2021 року, ринкова вартість об`єкта оцінки транспортного засобу, марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 модель: НПС-2730, категорія: напівпричіп, колір: сірий, рік виробництва: 2015, номер шасі НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» (), складає: 579684,00 грн.

13.07.2021 року на адресу сторін виконавчого провадження були направленні відповідні листи з повідомленням про оцінку арештованого майна, в яких було зазначено про вартість оціненого майна визначену суб`єктом оціночної діяльності. Вказані листи боржник отримав 26.07.2021, що підтверджується поштовим повідомленням №449.

15.07.2021 виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, яка також була надіслана боржнику у відповідністю із супровідним листом від 15.07.2021.

Того ж дня, 15.07.2021 року, заявки на реалізацію арештованого рухомого майна боржника ТОВ «СПМК-17» були надіслані до ДП «СЕТАМ». З метою підготовки відповідних заявок приватним виконавцем були перевірені актуальні обтяження, серед яких не було виявлено арештів, накладених у рамках кримінального провадження (витяг з ДРОРМ №73733020 від 15.07.2021).

Між тим, ухвалою по справі № 916/2163/19, виданої Господарським судом Одеської області, суддя Рога Н.В. 26.07.2021 року (повний текст складено 27.07.2021 р.) задоволено заяву боржника частково, відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 р. у справі № 916/2163/19 терміном на 1 рік, а саме до 26.07.2022, у зв`язку з чим 29.07.2021 року відповідно до пункту 6 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій. Вищевказана ухвала була залишена в силі апеляційною інстанцією.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.08.2021 року у справі №916/2163/19 у задоволенні скарги боржника на оцінку майна, здійснену в межах виконавчого провадження, було відмовлено.

09.02.2022 року, вже після передання майна на реалізацію, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду Миколаївської області від у справі №490/5308/21, розглянувши клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2021 року за №0000039, у зв`язку із тим, що невстановлені особи на території асфальтних заводів здійснюють систематичне забруднення атмосферного повітря, шляхом викиду промислового виробництва в повітря, що створює небезпеку для довкілля, а на території одного з таких заводів, знаходяться адміністративні та виробничі потужності ТОВ «СПМК-17», з метою недопущення зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування та відчуження майна, було накладено арешт на всі активи, що перебувають у власності ТОВ «СПМК-17», в тому числі і спірний транспортний засіб.

27.07.2022 виконавче провадження було відновлено згідно із відповідною постановою. 02.08.2022 була винесена постанова про поновлення вчинення виконавчих дій, згідно із якою були поновлені торги арештованого майна.

Перші торги із реалізації спірного майна були призначені на 22.08.2022 за ціною 579684,00 грн. та не відбулись із причин відсутності попиту (https://setam.net.ua/auction/487175). Призначені на 12.09.2022 другі торги із реалізації спірного майна за ціною 434763,00 грн. також не відбулись із підстав відсутності на нього попиту (https://setam.net.ua/auction/514193).

Між тим, 09.09.2022 на електронну адресу приватного виконавця надійшла заява від директора ТОВ «СПМК-17» Амірханяна А.Х. з проханням зупинити вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №65275221 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа. До заяви додано ксерокопію вступної та резолютивної частини ухвали по справі №916/2163/19 від 08.09.2022 року Господарського суду Одеської області, підписаної суддею Рога Наталія Василівна відповідно до якої заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» (вх.№2-713/22 від 29.08.2022 р.) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 у справі №916/2163/19 задоволено та відстрочено виконання рішення суду терміном на один рік.

Також 12.09.2022 до приватного виконавця надійшов лист від Господарського суду Одеської області №916/2163/19/3771/2022, у якому вказувалось, що дійсно надана копія вступної та резолютивної частини Ухвали по справі № 916/2163/19, виданої Господарським судом Одеської області, суддя Рога Н.В. 08.09.2022, відповідає оригіналу. Постановою від 12.09.2022 було зупинено виконавче провадження.

09.11.2022, більше ніж через рік після передання майна на реалізацію, ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області Войнаровського М.М. у справі №945/1159/22, арештовані у рамках кримінального провадження №000039 речі були передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Оскільки Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 вказана ухвала Господарського суду Одеської області була скасована, 08.12.2022, на підставі заяви стягувача, постановою від 08.12.2022 виконавче провадження було відновлено.

28.12.2022 відбулись треті торги із реалізації напівпричепу самоскиду марки ВАРЗ НПС-2730, (2015), сірий, № шасі НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_1 за ціною 326000,00 грн. (https://setam.net.ua/auction/515037).

08.02.2023 покупцю майна з прилюдних торгів, ОСОБА_1 , на підставі його заяви, було видано акт про проведені електронні торги з реалізації напівпричепу самоскиду марки ВАРЗ НПС-2730, (2015), сірий, № шасі НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_1 та винесено постанову про зняття арешту із майна.

Крім цього, боржник звертався до Господарського суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича у справі №916/2163/19 (вх.№2-825/22 від.), у якій просив суд першої інстанції: визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Колечко Д.М., яка полягає у невинесенні негайно постанови про зупинення виконавчого провадження; визнати неправомірними виконавчі дії приватного виконавця Колечко Д.М., вчинені після проголошення ухвали Господарського суду Одеської області від 08.09.2022р. (у тому числі, дії із реалізації спірних по цій справі транспортних засобів); скасувати акти про проведені електронні торги від 09.09.2022р. з реалізації спірного рухомого майна боржника; скасувати постанови про зняття арешту з майна від 09.09.2022р.; скасувати акти про проведені електронні торги від 12.09.2022р. з реалізації спірного рухомого майна боржника; скасувати постанови про зняття арештів з майна від 12.09.2022; скасувати постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 12.09.2022.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.03.2023 року по справі №916/2163/19, залишеною без змін Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2023 року, скаргу боржника було відхилено.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч.1,2 та 4 ст.10 ЦПК України).

У відповідності до вимог п.4 ст.264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із визнання електронних торгів недійними та припинення права власності покупця врегульовано Цивільним кодексом України ( далі ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Результат аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України дає підстави для висновку, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерством юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 в редакції, чинній на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі Порядок).

Згідно з Порядком електронні торги продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

«Для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює» (Постанова Верховного суду по справі № 753/17628/19, провадження № 61-4990св21 від 10 січня 2023 року).

На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У даному випадку основним предметом розгляду суду є вимоги про визнання недійсними торгів та пов`язані із цим вимоги про визнання недійними протоколу, актів та припинення права власності покупця.

Межі розгляду у справі визначені позивачем як заявлені підстави позову у вигляді порушення законодавства під час проведення електронних торгів не врахування наявного арешту майна, на яке звернуто стягнення.

Суд, під час розгляду даного питання враховує правові висновки, які визначені Верховним Судом. У постанові Верховного Суду від 18 листопаду 2021 року у справі №369/4856/19, зазначено про те, що:

«основним мотивом для визнання результатів оспорюваних електронних торгів недійсними позивач зазначав те, що ці торги проведені за наявності ухвали суду про накладення арешту на реалізовану на торгах земельну ділянку. Відхиляючи ці доводи позивача, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що вказані доводи не є підставами для визнання результатів торгів недійсними.

Так, відповідно до пункту 2 розділу II Порядку відомості про чинні обтяження майна установлюються на підставі даних, зареєстрованих в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек).

Відповідно до пункту 2 розділу XI Порядку підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна; зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження»; відкладення проведення виконавчих дій; наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, виключно на період відновлення її працездатності.

Таким чином, ухвала районного суду про накладення арешту на земельну ділянку не була підставою для зупинення електронних торгів з реалізації цього нерухомого майна. Крім того, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що позивач у цій справі не є особою, в інтересах якого накладено арешт ухвалою районного суду, а отже вказані підстави позову не можуть вважатись такими, що пов`язані із захистом прав позивача».

У Постанові від 22 листопада 2023 року справа №607/11581/21, провадження №61-6352св23 Верховний Суд зазначив, що звертаючись до суду з позовом, основним мотивом для задоволення позовних вимог позивач зазначив те, що земельна ділянка була реалізована на електронних торгах та, в подальшому, на неї зареєстровано право власності всупереч наявного арешту, накладеного 17 березня 2011 року ГУ МВС України у Львівській області в межах кримінальної справи № 141-3097. Проте, як встановлено судами, позивач не надав доказів ні про мету накладення арешту, ні про долю кримінальної справи, ні підтвердження того, що арешт майна застосований ГУ МВС України у Львівській області, був вчинений в його інтересах. За відсутності відомостей про те, що позивач є особою, в інтересах якого накладено арешт на його ж майно в кримінальній справі № 141-3097, суди попередніх інстанції дійшли правильного висновку, що ці підстави позову не можуть вважатись такими, що пов`язані із захистом законних прав позивача. Встановивши наведені обставини та правильно застосувавши норми матеріального права у спірних правовідносинах, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з тих підстав, з якими позивач пов`язує незаконність електронних торгів та реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку.

Таким чином, сам по собі арешт на майно, яке було реалізовано на електронних торгах, не є підставою для визнання торгів недійсними, без наявності інших сукупних підстав в тому числі, порушення прав позивача, який просить скасувати вказані торги.

Посилання позивача на правові висновки визначені у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі №520/1157/16ц судом не приймаються, так як вказані правові висновки не суперечать визначеним вище а є лише висновком суддів Верховного Суду по конкретним обставинам, в яких судом було встановлено доведеність підстав для визнання торгів недійсними у зв`язку із встановленою сукупність підстав як наявність арешту так і доведеність порушення прав позивача.

У даному випадку суд приймає до уваги, що електронні торги відбувались у рамках виконавчого провадження по виконанню рішенню суду, яке, у свою чергу є обов`язковим для виконання, та пов`язані із виконанням реальних грошових зобов`язань встановлених рішенням суду.

Також, судом приймається до уваги, що по кримінальному провадженню в рамках якого було накладено арешт на майно, позивач ТОВ «СПМК-17» не є потерпілою стороною, цивільним позивачем або відповідачем і тому є незрозумілим та недоведеним які саме права порушені саме позивача у випадку звернення стягнення на належне товариству майно по виконанню реальних грошових зобов`язань на виконання рішення суду.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Ясіун`єне проти Литви» від 06 березня 2003 року, «Руйану проти Румунії» від 17 червня 2003 року, «Півень проти України» від 29 червня 2004 року).

Згідно із ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Порядок зупинення дії рішення суду під час відправлення господарського судочинства передбачений ч. 5 ст. 262, 332 ГПК України у виключних випадках, у разі його апеляційного та касаційного перегляду, тобто, на підставі ухвали суди апеляційної/касаційної інстанції. Отже, чинне законодавство виключає можливість зупинення дії рішення суду на підставі несудового акту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про виконавче провадження», а саме, положеннями ст. 34 Закону чітко визначений вичерпний перелік підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, серед яких немає такої підстави, як запровадження санкцій відносно боржника.

Суд погоджується із доводами відповідача стосовно того, що вид обмежувального заходу у вигляді зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, запроваджений до ТОВ «СПМК-17», не може ототожнюватись із зупиненням дії рішення суду, що набрало законної сили та було винесено задовго до застосування персональних санкцій, чи бути підставою для зупинення виконавчого провадження, що за своєю природою є завершальною стадією судового процесу.

Судом встановлено, що з Додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 квітня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" вбачається, що зазначена персональна санкція полягала у забороні саме ТОВ «СПМК-17» розпоряджатися належним йому майном. Отже, заборони примусової реалізації майна боржника вказаний обмежувальний захід не містить.

Посилання позивача на правові висновки визначені у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року по справі №824/146/19, провадження №61-22886ав19 судом не приймаються, оскільки у ний відсутні роз`яснення щодо вирішення питання законності/незаконності примусової реалізації майна, належного боржнику, щодо якого введенні персональні санкції.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що стороною позивача не доведено обґрунтованість позовних вимог про визнання недійсним електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника ТОВ «СПМК-17».

Інші позовні і вимоги про визнання недійсним протоколу про проведення електронних торгів, визнання недійсним акту приватного виконавця про проведення електронних торгів та припинення права власності ОСОБА_1 на спірний транспортний засіб є похідними від вимог про визнання недійсними торгів, а тому також не підлягають задоволенню внаслідок відмови у задоволенні основних вимог по торгам.

Крім цього, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року у справі №727/10017/18 (провадження № 61-7337св21) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. […] Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року в справі №233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) зазначено, що оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акта про проведені електронні торги (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 (пункт 104), від 28 вересня 2022 року у справі №483/448/20 (пункт 9.66)). З огляду на наведене неналежними та неефективними є відповідні дві вимоги позивача.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про визнання недійсним протоколу про проведення електронних торгів, визнання недійсним акту приватного виконавця підлягають відхиленню через обрання позивачем неналежного і неефективного способу захисту.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» () до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича (місцезнаходження: 68004, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. 1 Травня, буд. 19, офіс 310), державного підприємства «Сетам» (), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) про: визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника ТОВ «СПМК-17», а саме напівпричепу самоскиду марки ВАРЗ НПС-2730, (2015 року випуску), сірий, № шасі НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 ; визнання недійсним протоколу проведення електронного аукціону (торгів) № 581969 від 27.01.2023 та визнання недійсним акту про проведення електронних торгів, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем про проведені електронні торги від 08.02.2023 щодо напівпричепу самоскиду марки ВАРЗ НПС-2730, (2015 року випуску), сірий, № шасі НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 ; припинення права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на напівпричіп самоскиду марки ВАРЗ НПС-2730, (2015 року випуску), сірий, № шасі НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 02 жовтня 2025 року.

Суддя