ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/668/25 Номер провадження 22-ц/814/2686/25Головуючий у 1-й інстанції Гуменюк Г. М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Панченка О. О.

за участю секретаря Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2025 року, ухвалене в місті Лубни під головуванням судді Гуменюк Г. М.

у цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно отриманих коштів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача суму надмірно виплаченої пенсії у розмірі 151 648,68 грн та судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з 15.04.2022, як отримувач пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При перевірці моніторингу працюючих виявлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду, яка відноситься до переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385, розділ «1 Керівники закладів охорони здоров`я та їх заступники», що дає право на пенсію за вислугу років. На дату призначення пенсії вона була директором комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради та продовжує працювати на цій посаді.

01.06.2023 у зв`язку з цією обставиною пенсійну виплату ОСОБА_1 було призупинено до з`ясування.

14.06.2023 ОСОБА_1 подала заяву № 435 через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, до якої долучила довідку від 13.06.2023 № 46, що вона працює у комунальному підприємстві «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради на посаді директора з 11.03.2022 і по теперішній час на посаді, яка не дає права на пенсію по вислузі років. За результатами розгляду заяви пенсійна справа приведена у статус діючої та поновлена виплата пенсії за вислугу років.

Надалі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області виплату пенсії за вислугу років було повторно призупинено до з`ясування.

30.06.2023 ОСОБА_1 звернулася через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України і долучила до заяви № 457 довідку від 30.06.2023 № 51, видану Комунальним підприємством «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» про те, що посадова інструкція директора зобов`язує займатися управлінням і адмініструванням і виключає зайняття медичною діяльністю. За результатами розгляду заяви пенсійна справа приведена у статус діючої та поновлена виплата пенсії за вислугу років.

На підставі наданого роз`яснення Пенсійного фонду України № 2800-030102-9/49173 від 01.09.2023 відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 03.10.2023 прийнято рішення № 38 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визначено суму переплати пенсії ОСОБА_1 за період з 15.04.2022 по 31.05.2023 у розмірі 151 648, 68 грн, так як відповідачу нараховувалася і виплачувалася пенсія, право на яку вона не мала.

З метою досудового врегулювання спору та повернення переплати пенсії управління направило лист № 1600-022-8/77771 від 24.10.2023 про повернення коштів. Проте кошти до цього часу не надходили, що завдає шкоди державним інтересам у сфері соціального захисту населення та ускладнює процедуру виплати пенсій, у зв`язку з чим і було заявлено цей позов.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог ГУ ПФУ в Полтавській області до ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, що переплата відбулася саме внаслідок зловживань з боку відповідача та її недобросовісних дій, зокрема, подання нею завідомо недостовірних відомостей.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ГУ ПФУ в Полтавській області подав апеляційну скаргу та, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач ОСОБА_1 не погодилася з рішенням про відмову у призначенні пенсії та оскаржила його в судовому порядку. Остаточною постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 їй відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, що свідчить про правомірність та законність вимог ГУ ПФУ в Полтавській області щодо безпідставності отриманої відповідачем пенсії.

Вказує, що пенсійні правовідносини передбачають сукупність взаємних кореспондуючих прав та обов`язків для учасників таких правовідносин. Водночас однією із основних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Посилаючись на недобросовісність відповідача, яка отримувала пенсію за вислугу років, не маючи права на таку пенсію, вказував, що грошові кошти у розмірі 151 648,68 грн на підставі частини першої статті 1212, статті 1215 ЦК України підлягають безумовному поверненню відповідачем.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що за заявою ОСОБА_1 від 15.04.2022 на підставі рішення ПФУ № 83 від 21.04.2022 за наявності необхідного страхового стажу відповідачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 11 122,51 грн на місяць з 15.04.2022 - довічно (а. с. 6, 12).

У подальшому, при перевірці моніторингу працюючих було виявлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду, яка відноситься до переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385, що дає право на пенсію за вислугу років, працює на посаді директора Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради, у зв`язку з чим розпорядженням відділу перерахунку пенсії № 3 від 23.05.2023 ГУ ПФУ в Полтавській області було закрито до з`ясування пенсійну справу ОСОБА_1 .

14.06.2023 ОСОБА_1 через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України надала довідку від 13.06.2023 № 46 про те, що вона працює в Комунальному підприємстві «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради на посаді директора з 11.03.2022 і по теперішній час на посаді, яка не дає права на пенсію за вислугу років.

Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Івано-Франківській області та перевірено ГУ ПФУ в Запорізькій області. За результатами розгляду заяви пенсійна справа приведена у статус діючої та поновлена виплата пенсії за вислугу років.

Розпорядженням відділу перерахунків пенсії № 3 від 24.07.2023 ГУ ПФУ в Полтавській області пенсійну справу ОСОБА_1 повторно було закрито до з`ясування факту її роботи на посаді, яка входить до переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, що дають право на пенсію за вислугу років.

30.06.2023 ОСОБА_1 через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України долучила до заяви № 457 довідку від 30.06.2023 № 51, видану Комунальним підприємством «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» про те, що посадова інструкція директора зобов`язує займатися управлінням та адмініструванням й виключає зайняття медичною діяльністю.

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Харківській області та перевірено ГУ ПФУ в Миколаївській області та за результатами розгляду заяви пенсійна справа приведена у статус діючої та поновлена виплата пенсії за вислугу років.

На підставі роз`яснення Пенсійного фонду України № 2800-030102-9/49173 від 01.09.2023, наданого ГУ ПФУ в Полтавській області, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Харківській області 03.10.2023 прийнято рішення № 38 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявник працює на посаді яка дає право на призначення пенсії за вислугу років. Скасовано рішення від 21.04.2022 про призначення пенсії з 15.04.2022 згідно заяви від 15.04.2022 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а. с. 26).

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі № 440/2752/24 визнано протиправним та скасовано рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Харківській області № 38 від 03.10.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з дати припинення її виплати - 01.06.2023 та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії, що утворилася після припинення її виплати.

Проте, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Полтавській області вказане рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі № 440/2752/24 скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області, ГУ ПФУ в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Даним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду, яка відноситься до переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385 (розділ 1 Керівники закладів охорони здоров`я та їх заступники), що дає право на пенсію за вислугу років. Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській, ОСОБА_1 за період з 15.04.2022 по 31.05.2023 було нараховано та виплачено пенсію у розмірі 151 648,68 грн (а. с. 27).

З метою досудового врегулювання спору та повернення переплати пенсії управлінням направлено ОСОБА_1 лист № 1600-0212-8/77771 від 24.10.2023 про повернення коштів, проте кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті (а. с. 21).

Положеннями статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 51, абзацу дев`ятого частини першої статті 52, пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком, зокрема, працівникам охорони здоров`я після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи (пункт 2.4 розділу II).

Отже, право на пенсію за вислугу років безпосередньо пов`язане з тим, чи продовжує особа, яка подала заяву про призначення пенсії за вислугу років, працювати на роботі, що дає право на цей вид пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 4 листопада 1993 року № 909 затверджено вичерпний перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Зокрема, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органів Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів.

Згідно Переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 28 жовтня 2002 року № 385 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 06 травня 2021 року № 884), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 р. за № 893/7181, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, посада директора закладу охорони здоров`я відноситься до лікарської спеціальності - організація і управління охороною здоров`я.

Отже, посада, яку обіймала ОСОБА_1 на час подання нею заяви про призначення пенсії за вислугу років, а також протягом періоду отримання нею такої пенсії - директор Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради відповідно до норм чинного законодавства давала право на пенсію за вислугу років та продовжуючи працювати на цій посаді, відповідач не могла не знати, що не має права на відповідну пенсію.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, та постановах Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19, від 27 липня 2022 року у справі № 644/3932/18-ц, від 29 березня 2023 року у справі № 643/8385/21, від 18 жовтня 2023 року у справі № 639/6422/21.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (див. постанову Верховного Суду від 20 вересня 2024 року у справі № 628/1203/19 (провадження № 61-8954св24)).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України безпідставно набута пенсія не повертається, якщо її виплата була проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку платника та недобросовісності з боку набувача.

Відмовляючи у задоволенні позову ГУ ПФУ в Полтавській області про стягнення безпідставно набутої відповідачем ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, суд першої інстанції вважав недоведеним наявність рахункової помилки та недобросовісності відповідача, подання нею недостовірних відомостей з метою отримання пенсії та свідомого, навмисного неповідомлення (приховання) обставин, що сприяло безпідставному нарахуванню та виплаті пенсії.

При цьому суд не врахував, що добросовісність, як стандарт поведінки та одна із основних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» (стаття 102) покладає на пенсіонерів обов`язок повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії (частина перша статті 103 Закону «Про пенсійне забезпечення»).

При вирішенні справи поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що ОСОБА_1 , заявляючи про своє право на пенсію за вислугу років, посаду директора Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради не полишила та продовжувала отримувати як пенсію за вислугу років, так і заробітну плату за роботу на посаді, яка дає право на таку пенсію, що прямо суперечить вимогам частини другої статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 2.4 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та свідчить про очевидну недобросовісність дій відповідача.

Свого обов`язку своєчасно повідомляти органи, які призначають та виплачують пенсію, про прийняття на роботу, звільнення з роботи, а також інші обставини, що можуть вплинути на пенсійне забезпечення, відповідач належним чином не виконала.

Після виявлення факту її роботи на посаді, яка входить до переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, що дають право на пенсію за вислугу років, надавала органам ПФУ недостовірну інформацію, що посада директора Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради не дає право на пенсію за вислугу років, а її посадова інструкція зобов`язує директора займатися лише управлінням та адмініструванням, при тому, що сама посада відноситься до лікарської спеціальності, про що відповідач не могла не знати з огляду на пряму вказівку на це закону.

Оскільки недоговірне зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом, виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Проте, ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення пенсійних виплат, отриманих нею безпідставно під час роботи на посаді, що дає право на пенсію за вислугу років, не виконала, що також може свідчити про її недобросовісність, вчинення дій на шкоду інтересам позивача, основними завданнями якого є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на помилковій оцінці судом доказів та обставин справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, зокрема, вимог статей 1212, 1215 ЦК України, з постановленням по справі нового судового рішення про задоволення позову ГУ ПФУ в Полтавській області у повному обсязі.

Виходячи з вимог частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2025 року скасувати та постановити по справі нове судове рішення.

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 151 648,68 грн безпідставно отриманої пенсії за вислугу років та 6 661,60 грн судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. О. Панченко