Справа №716/985/25
У Х В А Л А

про відвід судді

01.10.2025 місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Бортніка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заставнівського районного суду Чернівецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного набутого майна.

30.09.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючої судді Вайновської О.Є. у цивільній справі, у зв`язку з тим, що у підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 24.09.2025, суддя проявила упередженість та надмірну зацікавленість у результаті розгляду справи, що виразилось у некоректних висловлюваннях на адресу представників позивача, перебиванні під час виступу, а також у створенні враження заздалегідь сформованої позиції щодо вирішення спору.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Розглядаючи заяву про відвід головуючого судді, суд виходить з наступного.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Так, згідно зі ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді або органу, що засідає у вигляді суду присяжних, позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Попри те, вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду.

Європейський суд з прав людини в п. 49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Дослідивши обставини для відводу, викладені в заяві, суд приходить до висновку, що відвід є необґрунтованим, оскільки вказана заява не містить підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України, які б слугували для відводу судді.

Зазначені позивачкою підстави для сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді та посилання на «заздалегідь сформовану у судді позицію щодо вирішення спору» є жодним чином не мотивованим та не підтвердженим фактами і доказами, а є власним суб`єктивним враженням позивачки, незгодою з прийнятими судом процесуальними рішеннями у справі.

Але цього недостатньо для щоб вважати об`єктивно обґрунтованими доводи про небезсторонність суду.

Дійсно 24.09.2025, тобто в день проведення підготовчого судового засідання, до суду надійшли клопотання сторони відповідача про подання доказів.

Заяв від представників позивача про оголошення в підготовчому судовому засіданні перерви для ознайомлення зі змістом поданих представниками відповідача 24.09.2025 клопотань до суду не надходило, натомість представники позивача взяли участь в обговоренні клопотань, висловили свої міркування.

З урахуванням доводів та заперечень представників сторін клопотання були вирішені судом в ході підготовчого судового засідання 24.09.2025, що знайшло своє відображення в ухвалі суду від 25.09.2025.

Самостійно суд не ініціював необхідність подання сторонами того чи іншого доказу, що могло б викликати занепокоєння у сторін у небезсторонності суду, а лише сприяв сторонам у реалізації їх процесуальних прав на відстоювання власних позицій.

Клопотань від сторони позивача, які б підлягали вирішенню під час підготовчого судового засідання 24.09.2025 до суду не надходило.

Висловлення позиції щодо подання доказів та їх значення для справи знайшло своє відображення як у клопотанні представника відповідача про витребування доказів, так і в ухвалі суду від 25.09.2025 в цій частині.

Незгода сторони з процесуальним рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.4 ст.36 ЦПК України), а може бути предметом оскарження в апеляційному порядку під час оскарження рішення суду.

Порушень етичної поведінки, на переконання суду, в ході підготовчого засідання допущено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, на викання положень ст.40 ЦПК України передає заяву по відвід для визначення судді в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України, який вирішить питання про відвід головуючого.

Керуючись ст.ст.33, 36, 40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного набутого майна передати для визначення судді в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Є. Вайновська