Справа № 445/2088/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"01" жовтня 2025 р. Золочівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скочка Івана Ярославовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), КП ЛОР "Золочівське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації" про визнання недійсним договору дарування, -

в с т а н о в и в :

29.09.2025 року до Золочівського районного суду Львівської області із заявою про забезпечення позову, звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скочко Іван Ярославович. В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначає, що в провадженні Золочівського районного суду Львівської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), КП ЛОР "Золочівське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації" про визнання недійсним договору дарування будинку та земельної ділянки, в АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Кузняр О.О., 27 листопада 2003 р., зареєстрований в реєстрі за № 4194, як такий що суперечить змісту вимог ст.203ЦК УРСР, укладений з перевищенням обсягу цивільної дієздатності дарувальника. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , після того як довідався про пред`явлення даного позову має намір відчужити спірний житловий будинок, а тому просить накласти арешт на спірне будинковолодіння. У позовних вимогах представник позивача вказував, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/8 спірного будинковолодіння, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по закону від 09.08.1979 року, яку належним чином позивач не зареєстрував, що в свою чергу не позбавляє його права на частку в спірному майні, відтак, спірний правочин, за твердженнями представника позивача порушує право власності його довірителя.

Як наслідок, просить постановити ухвалу про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно.

За положеннями ст. 153 ЦПК України, розгляд та вирішення заяви здійснюється судом без повідомлення і виклику учасників.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову та долученими до неї матеріалами, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За ч.2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача.

Як вбачається із представлених доказів, зокрема свідоцтва про право на спадщину по закону від 09.08.1979 року, виданого державним нотаріусаом Золочівської державної нотаріальної контори Плотицею Г.Д., спадкоємцями щодо майна померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_4 та його син ОСОБА_1 (позивач у справі), спадкове майно складається із однієї четвертої частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, інша частина вказаного будинковолодіння належала ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на частку в спільному майні подружжя від 09.08.1979 року, виданого державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Плотицею Г.Д..

Згідно оскаржуваного договору дарування від 27.11.2003 року, посвідченого Золочівською державною нотаріальною контрою, гр. ОСОБА_4 подарувала, а гр. ОСОБА_2 прийняв у дар частку житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.12.2003 року, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить частина будинку по АДРЕСА_2 , підстава виникнення права власності договір дарування № 4194 від 27.11.2003 року.

Це ж підтверджується і відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.10.2025 року, яка отримана на електронний запит судді.

Слід зазначити, що інша частина вказаного будинку належить ОСОБА_5 на підставі договору довічного утримання від 01.02.1999 року.

Відтак, із представлених доказів слідує, що ОСОБА_4 належала частина спірного будинковолодіння на підставі свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя від 09.08.1979 року, виданого державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Плотицею Г.Д., яке не є предметом оскарження у даній справі.

Цю ж частку ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 на підставі оскаржуваного договору, а тому із доводів позову та заяви про забезпечення позову не є зрозумілим, яким чином оскаржуваним правочином порушено права позивача та між сторонами дійсно виник спір саме щодо 1/2 частки будинковолодіння, подарованої ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_2 .

З врахуванням зазначено, на даному етапі судового провадження, виходячи із представлених доводів та наявних доказів, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому у задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 149-154, 157, 252, 253, ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скочка Івана Ярославовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), КП ЛОР "Золочівське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації" про визнання недійсним договору дарування відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Дата постановлення та підписання ухвали суду 01 жовтня 2025 року.

Суддя О.М. Кіпчарський