КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ОДЕСИ
Провадження № 2-з/947/164/25
УХВАЛА

06.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Одесі в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кукало Олени Миколаївни про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України, державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро Державної реєстрації» Рубан Майї Олександрівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконними та скасування реєстрації декларацій, скасування свідоцтва та рішення про право власності, визнання недійними договорів купівлі-продажу, дарування, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебуває вищевказана цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України, державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро Державної реєстрації» Рубан Майї Олександрівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконними та скасування реєстрації декларацій, скасування свідоцтва та рішення про право власності, визнання недійними договорів купівлі-продажу, дарування, зобов`язання вчинити певні дії.

25.04.2023 року Київським районним судом міста Одеси за клопотанням представника позивача призначено по справі проведення судової будівельно-технічної експертизи, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення яких поставлене наступні питання:

1. Чи відповідають проведені будівельні роботи з прибудови (улаштування фасадного входу для розміщення аптеки) до об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що були проведені ОСОБА_2 , вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, у тому числі вимогам щодо міцності і безпечності конструктивних елементів житлового будинку? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

2. У разі встановлення порушень, чи мають вони негативний вплив на можливість використання ОСОБА_1 приміщення АДРЕСА_2 ?

3. До якого виду будівництва (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, тощо) належать фактично проведені роботи з прибудови (улаштування фасадного входу для розміщення аптеки) до об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ?Тієї ж датою, судом було постановлено ухвалу, якою зупинено провадження на час проведення експертизи.

Тієї ж дати, судом постановлено ухвалу, якою провадження по справі зупинено станом на час проведення експертизи.

06.07.2023 року до суду надійшли матеріали справи з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, з клопотаннями: про погодження строків проведення експертизи; сплати рахунку за проведення дослідження та надання документу з оригіналами об`єктів дослідження.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 07.07.2023 року поновлено провадження по вказаній справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Після вчинення дій з виконання клопотання експерта, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.11.2023 року матеріали цивільної справи №522/19522/19, скеровані до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, для виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2023 року, а саме проведення судової будівельно-технічної експертизи та зупинено провадження по справі на час її проведення.

19.12.2023 року до суду надійшли матеріали справи з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, з клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів і зразків, пов`язаних із проведенням експертизи разом з реквізитами про оплату експертизи та передані головуючому по справі 15.01.2024 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.01.2024 року поновлено провадження по вказаній справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Після вчинення дій з виконання клопотання експерта, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 20.05.2024 року матеріали цивільної справи №522/19522/19, скеровані до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, для виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2023 року, а саме проведення судової будівельно-технічної експертизи та зупинено провадження по справі на час її проведення.

02.07.2024 року до суду надійшли матеріали справи з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, з клопотанням експерта погодження строків проведення експертизи та розгляду клопотання експерта про надання додаткових матеріалів і зразків, пов`язаних із проведенням експертизи №24-3241 від 25.06.2024 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 04.07.2024 року поновлено провадження по вказаній справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Вчинивши усі можливі дії для виконання клопотання експерта, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13.11.2024 року, матеріали цивільної справи №522/19522/19, скеровані матеріали даної справи до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, для продовження проведення судової будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2023 року та зупинено провадження по справі на час її проведення.

08.04.2025 року до суду надійшли матеріали цивільної справи №522/19522/19, разом з висновком судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №24-3241 від 26.03.2025 року та передані головуючому по справі 09.04.2025 року.

Оскільки підстави які викликали зупинення провадження по справі відпали, призначена ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 25.04.2023 року судова будівельно-технічна експертиза проведена, ухвалою суду від 09.04.2025 року провадження у справі поновлено та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

24.04.2025 року до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Кукало О.М. про призначення повторної судово-будівельної експертизи, в якій представник просить суд призначити у справі повторну вказану судову експертизу, на вирішення якої поставити ті ж самі питання за ухвалою суду від 25.04.2023 року, відповіді на які були надані у висновку судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №24-3241 від 26.03.2025 року. Проведення експертизи представник просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Заява мотивована тим, що у висновку експерта не висвітлені порушення норм чинного законодавства, які на думку заявника були допущені ОСОБА_2 при реконструкції колишньої квартири АДРЕСА_3 під нежитлове приміщення №102, а також експертом не враховані ряд доказів з переданих йому на дослідження матеріалів справи.

02.09.2025 року у судовому засідання була допитана судовий експерт ОНДІСЕ ОСОБА_5 , якою складено висновок судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №24-3241 від 26.03.2025 року. Так, судовим експертом в судовому засіданні були надані відповіді і пояснення на усі поставлені сторонами справи питання щодо складеного нею висновку.

22.09.2025 року до суду надійшли письмові пояснення від представника позивача адвоката Кукало О.М., в яких останньою було підтримано раніше подану заяву про призначення повторної судово-будівельної експертизи та вказано, що висновок експерта є упередженим та необґрунтованим з огляду на доводи заяви та відповіді на запитання, надані експертом під час судового засідання.

29.09.2025 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення у справі від представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката Нікішева О.В., в яких останній заперечує проти призначення у справі повторної судово-будівельної експертизи. Свої пояснення він мотивує тим, що експертом повно, всебічно та об`єктивно було проведено експертизу в межах предмету доказування, за результатами чого надано відповіді на поставлені запитання. Щодо доводів заяви та письмових пояснень представника позивача, то вони не стосуються предмету доказування у справі і ґрунтуються на недопустимих доказах.

У судовому засіданні призначеному на 29.09.2025 року:

- представник позивача Якубенко В.В. підтримала заяву про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи;

- представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 заперечував проти задоволення вказаної повторної експертизи, з посиланням на її необґрунтованість та тим, що цілі, для яких сторона позивача просить суд її призначити, не охоплюється предметом доказування у даній справі в межах викладених доводів в обґрунтування позову .

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши подану до суду заяву та оглянувши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву у судовому засіданні до 06.10.2025 року о 15 год. 30 хв. для його ухвалення і проголошення.

Дослідивши подане до суду клопотання, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кірм випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Призначення експертизи є одним із способів доказування по справі.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (заява №61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (частина перша статті 104 ЦПК України).

Приписами статті 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Спеціальні знання це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Необхідність судової експертизи в цивільному судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

Таким чином, призначення проведення у справі експертизи є прерогативою суду, якому потрібні спеціальні знання у галузі іншій ніж право, щоб встановити факти, які необхідні для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 113 ЦК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Як роз`яснено у п.п. 10-11 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові. У випадках, коли виникає необхідність провести дослідження нових об`єктів або щодо інших обставин справи, суд призначає нову експертизу, яка не є додатковою.

Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Таким чином, додаткова судова експертиза призначається у випадку неповноти або неясності висновку експерта, а повторна - лише у разі обґрунтованих сумнівів у правильності висновку експерта та порушень у її проведенні.

Згідно із п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку, суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Як вже судом встановлено, ухвалою суду від 25.04.2023 року за клопотання сторони позивача судом у даній справі було призначення проведення судової будівельно-технічної експертизи, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, за наслідком проведення якої 08.04.2025 року до суду надійшли матеріали цивільної справи №522/19522/19, разом з висновком судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №24-3241 від 26.03.2025 року.

З урахуванням письмових пояснень сторони позивача про незгоду з вказаним висновком, судом 02.09.2025 року у судовому засідання було здійснено допит судового експерта ОНДІСЕ Петрушина Ольга, якою були надані відповіді і пояснення на усі поставлені сторонами справи питання щодо складеного нею висновку.

Виходячи зі встановлених обставин цієї справи та досліджених доказів суд вважає, що у висновку експерта, з урахуванням наданих судовим експертом пояснень, надані відповіді на питання, для вирішення яких потребувались спеціальні знання, які необхідні суду для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду цієї справи.

Суд враховує, що висновок експертизи не є обов`язковим і є лише одним із доказів у справі, які підлягають оцінці судом та не мають наперед вирішального значення.

При цьому юридичну оцінку висновку експерта як доказу по цій справі судом буде надано на стадії прийняття рішення по суті справи відповідно до вимог ст. 110 ЦПК України.

Доводи заяви та письмових пояснень представника позивача не потребують їх підтвердження чи спростування шляхом призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи та можуть бути перевірені судом під час розгляду справи по суті, зокрема шляхом їх перевірки матеріалами справи.

Судом приймається, що висновок експерта №24-3241 від 26.03.2025 року, проведено судовим експертом попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Крім того, судом враховується, що процедуру проведення та оформлення результатів рецензування висновків судових експертів науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - НДУСЕ), було врегульовано Порядком проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 03.02.2022 року №335/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.02.2022 року №131/34414, у відповідності до якого метою рецензування висновків судових експертів є вдосконалення професійної майстерності експертів, поліпшення якості та обґрунтованості їх висновків. Рецензування висновків проводять співробітники НДУСЕ, які мають кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено поданий на рецензування висновок, та не менше ніж трирічний стаж експертної роботи. Рецензія передбачає аналіз та коментування основних положень висновку експерта шляхом узагальненого і аргументованого його оцінювання з точки зору відповідності вимогам чинного законодавства, методикам проведення судової експертизи, іншим встановленим вимогам.

Однак, як вбачається сторона позивача, як ініціатор проведення судової будівельно-технічної експертизи, за наслідком проведення якої було надано висновок експерта №24-3241 від 26.03.2025 року, та яка не згодна з даним висновком, не скористалась правом на рецензування вищевказаного висновку судового експерта.

Приймаючи вищевикладені обставини в цілому, а також враховуючи підстави заявленого позову, суд доходить до висновку про відсутність передбачених статтею 113 ЦПК України підстав для призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи по цій справі.

Одночасно, судом також приймається, що провадження в цій справі відкрито 23.12.2019 року, а проведення судової будівельно-технічної експертизи призначеної ухвалою суду від 25.04.2023 року, тривало майже два роки.

Статтею 210 ЦПК України визначено строки розгляду справи по суті, відповідно до яких суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Важливість гарантії розгляду справ упродовж розумного строку підтверджується і позицією Європейського Суду.

Згідно з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що судові процедури при розгляді справ повинні бути справедливим, справа має бути розглянута у розумний строк.

У цивільному судочинства діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй процесуальним законом правами.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку відповідає обов`язок добросовісно користуватись наданими їй законом процесуальними правами, утримуватись від дій, які зумовлюють затягування судового процесу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У сталій практиці Європейський суд зазначає, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

При вищевикладених обставинах, суд зазначає, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи, може бути наслідком затягування судового процесу і порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Статтею 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Крім того, судом враховується, що протягом перебування справи строком майже в шість років, сторона позивача також, в межах наділених процесуальних прав, не була позбавлена можливості замовити проведення відповідної судової експертизи за власним замовленням, що врегульовано статтею 102 ЦПК України.

Аналізуючи викладене вище, враховуючи розумність строків розгляду даної справи, важливість предмету розгляду для сторін та зібрані у справі на даний час докази, приймаючи до уваги чинне законодавство, що регламентує порядок призначення первинної та повторної експертизи, враховуючи необґрунтованість представником позивача доводів викладених у клопотанні стосовно необґрунтованості висновку експерта за первісною експертизою, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кукало Олени Миколаївни про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи у даній справі підлягає залишенню без задоволення.

Розглядаючи подану до суду заяву про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи, судом враховується позиція Європейського суду (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформована в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст. ст. 103, 104, 106, 113, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кукало Олени Миколаївни про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №522/19522/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України, державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро Державної реєстрації» Рубан Майї Олександрівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконними та скасування реєстрації декларацій, скасування свідоцтва та рішення про право власності, визнання недійними договорів купівлі-продажу, дарування, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 06.10.2025 року.

Головуючий Л. В. Калініченко