Справа № 703/4772/25
30 вересня 2025 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Криви Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -
встановив:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем з 01 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго», яке є надавачем послуг в сфері теплопостачання згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року № 70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», надавались послуги з централізованого опалення у м. Сміла, в тому числі відповідачу як власнику квартири АДРЕСА_1 , на підставі публічного договору приєднання від 01.02.2018 опублікованого в місцевій газеті «Сміла» від 28 лютого 2018 року №9 (1101) та індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.10.2021 (опубліковано на офіційному сайті Смілянської міської ради).
Дії споживача по невиконанню свого обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг порушують права надавача послуг щодо отримання плати за надані послуги, порушує фінансовий стан підприємства та спричиняють збитки.
Нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 83 від 28 лютого 2019 року, № 511 від 21.10.2021, № 392 від 30 вересня 2022 року, № 365 від 28 вересня 2023 року, № 506 від 26.09.2024.
У період виникнення заборгованості нарахування плати за послугу здійснювалось згідно з вимогами ст.9-11 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» - за нормою споживання.
В зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті житлово-комунальної послуги, позивач нарахував інфляційні втрати у сумі інфляційні втрати у сумі 3260 грн. 35 коп., три проценти річних у сумі 786 грн. 05 коп., пеню в розмірі 947 грн 25 коп., та звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 29 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» у судове засідання не з`явився, у позові клопотав про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за останньою відомою адресою проживання відповідача та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не направила.
З урахуванням положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію представника позивача, яка викладена в його заяві про розгляд справи без його участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань.
Згідно із ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 70 від 23 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго» було визнано виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності з 01 лютого 2018 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової щодо об`єкта нерухомого майна, квартира за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_1 (а.с.7).

Судом оглянуто акти подачі теплоносія від 25 жовтня 2021 року, 01 листопада 2022 року, 01 листопада 2023 року, 01 листопада 2024 року, складених за участю представника КП «Смілакомунтеплоенерго» та представника ОСББ «Сміла Заводська 4», яким було зафіксовано, що в тому числі до будинку, в якому проживає відповідач було подано теплоносій від котельні № 5 (а.с.32-33).

Нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 83 від 28 лютого 2019 року, № 511 від 21.10.2021, № 392 від 30 вересня 2022 року, № 365 від 28 вересня 2023 року, № 506 від 26.09.2024.

Згідно наданого суду розрахунку позивач з жовтня 2021 року по червень 2025 року нарахував ОСОБА_1 борг з оплати послуги з централізованого опалення житла у сумі 21191 грн. 05 коп., інфляційні втрати у сумі 3260 грн. 35 коп., три проценти річних у сумі 786 грн. 05 коп., пеню в розмірі 947 грн 25 коп.

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтований та мотивований.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі в рішенні суду чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд.

До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

За загальними правилами, визначеними вказаним законом, виконавець послуг надає відповідний вид житлово-комунальних послуг споживачу, який їх споживає та має зворотній обов`язок щодо їх сплати за встановленими тарифами та у встановлені договором строки і порядку.

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою-комунальних послуг.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із приписами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Тобто, обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Відповідно до вимог ст. ст. 66-68 ЖК України наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити оплату за надані йому комунальні послуги, до числа яких входять послуги з теплопостачання.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 13 листопада 2019 року у справі №686/14833/15 відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Судом встановлено, що КП «Смілакомунтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання на території м. Сміла, яким фактично надані вказані послуги до помешкання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , а тому воно правомірно розраховувало на їх оплату споживачем.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Суд погоджується з розрахунками сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат, зробленими позивачем та долученими до позовної заяви.

Таким чином, оскільки позивач свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг виконувала, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за отримані послуги, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.

Керуючись ст. 4, 9, 7, 12, 13, 76-78, 141, 164, 223, 247, 258-259, 263-265, 279, 280, 282, 284, 288-289, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» борг з оплати послуги з централізованого опалення житла за період з жовтня 2021 року по червень 2025 року у розмірі 21191 грн. 05 коп., інфляційні втрати у сумі 3260 грн. 35 коп., три проценти річних у сумі 786 грн. 05 коп., пеню в розмірі 947 грн 25 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 грн 40 коп., а всього 28184 (двадцять вісім тисяч сто вісімдесят чотири) гривень 70 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач - Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго», адреса: вул. В. Чорновола, 72-а, м. Сміла, Черкаська область, , ІПН 42;

Відповідач ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: Ю. В. Крива