ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 954/1953386/25 Головуючий у 1-й інстанції: Олійник В.М.
Номер провадження: 22-ц/819/1001/25 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя- доповідач): Воронцової Л.П.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Склярської І.В.,

секретар: Андреєва В.В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Обласов Сергій Анатолійович, на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Олійник В.М., в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимога

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" (скорочене найменування - ТОВ "Українські фінансові операції") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07 грудня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладено Договір № 4199171 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого товариство на умовах строковості, зворотності, платності надало ОСОБА_1 кредит в сумі 20000 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору, однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 26 липня 2024 року склала 113 200 грн., із якої: тіло кредиту - 20 000 грн, заборгованість за процентами - 93 200 грн.

26 липня 2024 ТОВ "Лінеура Україна" на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ "Українські фінансові операції"набуло право грошової вимоги до відповідача.

Просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Українські фінансові операції"заборгованість на загальну суму 164 400 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 20 000 грн, заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором, - 93 200 грн, заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ "Українські фінансові операції"за 128 календарних днів - 51 200 грн., а також витрати, понесені на оплату судового збору, у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 року позов ТОВ "Українські фінансові операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Українські фінансові операції" заборгованість на загальну суму 164 400 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач належним чином не виконує обов`язки за укладеним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, доказів на спростування вказаної заборгованості або про сплату боргу відповідач не надав, тому позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 164 400 грн за кредитним договором є обґрунтованою. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, суд стягнув з відповідача суму судових витрат, понесених на оплату судового збору у повному обсязі. Визначаючи розмір витрат, понесених професійну правничу допомогу, суд врахував розбіжність у вартості виконаних робіт, тому вважав їх обґрунтованими та доведеними у розмірі 7 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Обласов С.А., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 липня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Воронцова Л.П., судді: Кутурланова О.В., Майданік В.В.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 28 липня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

В установлений ухвалою суду строк скаржник усунув недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.

12 серпня 2025 року матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року справу призначено до розгляду на 30 вересня 2025 року о 13 год. 15 хв.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від … вересня суддю-члена колегії Майданіка В.В. замінено на суддю Склярську І.В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і заперечення інших учасників справи

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, щовідповідач ОСОБА_1 кредитний договір № 4199171 від 07 грудня 2023 року в електронному вигляді з будь-якими фінансовими установами не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору, а також будь-які докази, що прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки доводам відповідача щодо сумнівів у відповідності поданих паперових копій електронних доказів, які долучені до позовної заяви, оригіналам. Просив суд витребувати у позивача в порядку ч. 6 ст. 95 ЦПК України оригінали електронних доказів, копії яких долучені до матеріалів справи, а саме Договору про надання кредиту № 4199171 від 07 грудня 2023 року, договору факторингу № 26/07/2024 від 26 липня 2024 року, апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи не з`явився, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи,що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

07 грудня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 в електронному вигляді укладено Договір № 4199171 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з умовами якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 20 000 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.2.-1.3); стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту (360 днів) (п. 1.4.1.). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 (п. 2.1.). Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором - "84690" 07 грудня 2023 року 11:18:44 ОСОБА_1 (а.с. 36-41).

Відповідно до додатку №1 до Договору "Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит" визначено вартість кредиту, графік погашення заборгованості. Указаний додаток підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором - "84690" 07 грудня 2023 року 11:18:44 ОСОБА_1 (а.с. 41).

Згідно з додатком № 2 до Договору, підписаним електронним підписом одноразовим ідентифікатором - "84690" 07 грудня 2023 року 11:18:44 ОСОБА_1 , останній передав Товариству персональні дані щодо ОСОБА_2 , із зазначенням номера телефону, для можливої подальшої взаємодії при врегулюванні простроченої заборгованості (а.с. 35).

Умови кредитування також відображені у паспорті споживчого кредиту (а. с. 33-34).

Відповідно до довідки Вих. № 98 від 26 липня 2024 року, виданої ТОВ "Пейтек Україна", між Товариством та ТОВ "Лінеура Україна" укладено Договір про організацію переказу грошових коштів №210222-1 від 21 лютого 2022 року, відповідно до якого успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ "Лінеура Україна": 07 грудня 2023 року на суму 20 000 грн, номер транзакції в системі ТОВ "Пейтек Україна" - ed1670a0-1a86-4e18-8f2d-77d8f78bc604, номер транзакції в системі ТОВ "Лінеура Україна" - 1940807, Session ID - 76, сайт торгівця - https://credit7.ua, код авторизації - 295107, банк-еквайр - АТ "ПУМБ", призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_2 (а.с. 46).

Відповідно до повідомлення АТ "Державний ощадний банк України" № 46/12-11/62675/2025/БТ від 30 травня 2025 року, наданого на виконання ухвали Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 березня 2025 року ОСОБА_1 має емітовану банківську платіжну картку № НОМЕР_3 та фінансовий номер телефону: НОМЕР_4 . Згідно з наданої виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається зарахування коштів у сумі 20 000 грн 07 грудня 2023 року о 11:20 год. (а.с. 113-117а).

26 липня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Українські фінансові операції" укладено Договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до якого ТОВ "Лінеура Україна" за плату відступило, а ТОВ "Українські фінансові операції" набуло прав грошової вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором № 4199171, що підтверджується витягом з реєстру боржників та актом прийому передачі реєстру боржників (а.с. 20-23, 25, 43).

02 серпня 2024 року ТОВ "Українські фінансові операції" здійснило на рахунок ТОВ "Лінеура Україна" оплату згідно договору факторингу № 26/07/2024 від 26 липня 2024 року (а. с. 24).

29 липня 2024 року ТОВ "Українські фінансові операції" направило текстове повідомлення (SMS-повідомлення) на телефонний номер, зазначений в анкеті ОСОБА_1 , повідомлення про відступлення права вимоги (а.с. 55).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4199171 від 07 грудня 2023 року, виконаного ТОВ "Лінеура Україна", ОСОБА_1 , станом на 26 липня 2024 року має заборгованість на загальну суму 113 200 грн, із якої: тіло кредиту - 20 000 грн, заборгованість за процентами - 93 200 грн (а.с. 60-62).

Згідно з розрахунком заборгованості, виконаного ТОВ "Лінеура Україна" відповідачу ОСОБА_1 за період з 27 липня 2024 року до 01 грудня 2024 року нараховано процентів на основну суму боргу 20 000 грн за процентною ставкою 2 % у розмірі 51 200 грн (а.с. 103-105).

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами першою-третьою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Зі змісту Договору № 4199171 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 грудня 2023 року, укладеного між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 в електронному вигляді, вбачається, що укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний застосунок "Credit7". Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету (п. 1.1. Договору).

Крім того, вбачається, що вказаний договір містить анкетні, паспортні, контактні дані, реквізити платіжного засобу відповідача ОСОБА_1 та він підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором - "84690" 07 грудня 2023 року 11:18:44, в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Так, згідно зі статтями 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 08 травня 2024 року у справі № 381/1647/21, провадження № 61-4504св23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що "стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню".

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач, підписуючи Договір № 4199171 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 грудня 2023 року прийняв та погодився з його умовами, та вказаний договір було укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої статті 76, частин першої-другої статті 77, частини другої статті 78, частини першої статті 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Твердження апелянта про неукладення ним Договору № 4199171 від 07 грудня 2023 року та відсутність доказів реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору, не заслуговують на увагу.

Колегія суддів звертає увагу, що належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 не укладав і не підписував кредитний договір відповідачем суду не надано.

Верховний Суд у своїй постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 виснував, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Таким чином, у контексті розуміння електронного правочину, вчинення дій з використанням особистого кабінету, логіну, паролю та/або одноразового ідентифікатора, наданого особі при реєстрації, створює презумпцію того, що ці дії вчинені саме цією особою. Якщо відповідач заперечує факт власного волевиявлення на укладення кредитного договору в електронній формі або стверджує, що електронний підпис був вчинений не ним, а іншою особою, тягар доведення цих обставин покладається саме на відповідача відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України.

Відтак, заперечення факту авторизації та підписання договору без надання належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність вад волевиявлення або вчинення електронного підпису іншою особою, не є достатньою підставою для спростування презумпції дійсності правочину та вчинення електронного підпису саме відповідачем. Відповідач ОСОБА_1 не надав жодних доказів несанкціонованого доступу до його особистого кабінету, використання його персональних даних третіми особами чи будь-яких інших обставин, які б свідчили про відсутність його волі на укладення договору або фальсифікацію електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Доказів того, що персональні дані відповідача (дані паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором ТОВ "Лінеура Україна" здійснено перерахування кредитних коштів, номер телефону) були використані кредитором для укладення кредитних договорів від імені відповідача, такі як, зокрема, звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, останнім суду не надано.

При цьому, спірний договір, укладений між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ "Лінеура Україна" в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.

Колегія суддів вважає необґрунтованими сумніви скаржника щодо відповідності поданих копій Договору про надання кредиту № 4199171 від 07 грудня 2023 року, договору факторингу № 26/07/2024 від 26 липня 2024 року, та не вбачає підстав для задоволення клопотання про їхнє витребування з огляду на таке.

Так, у частинах другій, п`ятій статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до частин 1,2 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Згідно із частиною 1 статті 7 Закону "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом.

Згідно з пунктом 16 Розділу ІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, цим положенням, а також випадків, коли суд до якого подаються документи та докази не інтегровано до ЄСІТС.

Подані позивачем копії Договору про надання кредиту № 4199171 від 07 грудня 2023 року, договору факторингу № 26/07/2024 від 26 липня 2024 року через підсистему "Електронний суд" з накладенням електронного цифрового підпису, який має юридичну силу як і власноручний підпис, є належними і допустими доказами в розумінні статтей 77,78 ЦПК України.

Таким чином, подання електронного доказу в копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20.

Не є порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу (постанови Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20).

Порушень порядку надання і отримання доказів апеляційним судом не встановлено, а відповідачем не доведено, в чому полягає невідповідність наданих документів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неналежності та недопустимості вказаних доказів не відповідають вимогам ЦПК України та Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг". Усі надані позивачем докази належним чином засвідчені. При цьому, апеляційний суд не вбачає сумніву щодо відповідності копій електронних доказів, наданих позивачем, оригіналу.

Відповідно до умов п. 2.1. договору № 4199171 від 07 грудня 2023 року Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 . Вказані реквізити платіжної картки зазначені у розділі 10 Договору "Реквізити та підписи сторін".

З довідки № 98 від 26 липня 2024 року, виданої ТОВ "Пейтек Україна", вбачається, що від ТОВ "Лінеура Україна" 07 грудня 2023 року на платіжну картку клієнта НОМЕР_2 перераховано кошти на суму 20 000 грн.

Вказане підтверджується повідомленням АТ "Державний ощадний банк України" № 46/12-11/62675/2025/БТ від 30 травня 2025 року, наданим на виконання ухвали Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 березня 2025 року, відповідно до якого емітована банківська платіжна картка № НОМЕР_3 та фінансовий номер телефону: НОМЕР_4 , належать відповідачу ОСОБА_1 , а з наданої АТ "Державний ощадний банк України" виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається зарахування коштів у сумі 20 000 грн 07 грудня 2023 року о 11:20 год.

Відтак, відповідачем не спростовано, що вказаний платіжний засіб та рахунок, на який було здійснено від ТОВ "Лінеура Україна" перерахування кредитних коштів в 07 грудня 2023 року в розмірі 20 000 грн, йому не належить.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів констатує, що доводи скаржника щодо заперечення факту отримання коштів в кредит є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про укладення між сторонами 07 грудня 2023 року Договору № 4199171 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом його підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, а також отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 20 000 грн.

Доводи скаржника про неповідомлення його про відступлення права вимоги за Договором факторингу № 26/07/2024 від 26 липня 2024 року, укладеного між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Українські фінансові операції", спростовуються матеріалами справи, а саме повідомленням ТОВ "Лінеура Україна" від 29 липня 2024 року, розміщеним у особистих кабінетах клієнтів Банку та надісланим у вигляді SMS-повідомлення на телефонний номер, зазначений в анкеті ОСОБА_1 , що відповідає положенням п. 5.1.3 договору та вимогам статті 18 Закону України "Про споживче кредитування".

Крім того, колегія суддів зауважує, що неповідомлення позичальника про уступку права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц, від 6 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п. 1.4 Договору № 4199171 тип процентної ставки за договором - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. Стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 1,20% в день та застосовується на таких умовах. Якщо клієнт до 05.01.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

З розрахунків заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 164 400 грн, із якої: заборгованість за основним боргом (сумою кредиту) - 20 000 грн, заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ "Лінеура Україна", - 93 200 грн, заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ "Українські фінансові операції"за 128 календарних днів - 51 200 грн.

Доказів часткового або повного виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем не надано.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, керуючись частиною четвертою статті 367 ЦПК України, колегія суддів, перевіряючи розрахунок заборгованості в частині складової боргу за нарахованими процентами за користування кредитом, не може погодитися з його правильністю, з огляду на таке.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ (набрав чинності 24 грудня 2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до частини 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування" (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно з пунктом 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%; з 22 квітня 2024 року - не більше 1,5%; з 20 серпня 2024 року - не більше 1%.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Перевіряючи розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом, встановлено, що позивачем розмір заборгованості за нарахованими процентами обраховано за період з 07 грудня до 05 січня 2024 року за ставкою 1,2 % у день, а з 06 січня 2024 року до 12 грудня 2024 року - за ставкою 2 % на день, 09 січня 2024 року здійснено перерахунок (0,80 % х 30 днів за період з 07.12.2023 по 05.01.2024; та 2 % х 1 день за 09.01.2024 року), що відповідає п. 1.4.1 Договору, однак в частині нарахування процентів з 22 квітня 2024 року суперечить вимогам Закону № 3498-ІХ.

Визначаючи розмір заборгованості, колегія суддів, з урахуванням вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", виходячи з того, що денна ставка відсотків, починаючи 24 грудня 2023 року має бути не більше 2,5% з 22 квітня 2024 року - не більше 1,5%; з 20 серпня 2024 року - не більше 1%, встановила, що заборгованість зі сплати процентів за користування позикою за період з 07 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року не перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, оскільки за цей період позивачем здійснено розрахунок, виходячи із процентної ставки 2 % в день.

Разом з тим, наведені позивачем розрахунки заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 22 квітня 2024 року по 01 грудня 2024 року, що проведені за ставкою 2% за кожен день користування кредитом, не узгоджуються із приписами Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".

Таким чином, з урахуванням максимального розміру денної процентної ставки, за період з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, становить 36 000 грн (120 днів х (20 000 грн х 1,5%), а за період з 20 серпня 2024 року по 01 грудня 2024 року розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 20 800 грн (104 дні х (20 000 грн х 1%).

Отже, з відповідача ОСОБА_1 , окрім тіла кредиту в розмірі 20 000 грн, підлягають стягненню проценти на загальну за суму 99 200 грн (42 400 грн за період з 07 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року + 36 000 грн за період з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року + 20 800 грн за період з 20 серпня 2024 року по 01 грудня 2024 року).

З урахуванням зазначеного, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Українські фінансові операції" підлягає стягненню заборгованість за договором № 4199171 від 07 грудня 2023 року у загальному розмірі 119 200 грн, із якої: 20 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 99 200 грн - заборгованість за процентами.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшити загальну суму заборгованості, стягнутої із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Українські фінансові операції" із 164 400 грн до 119 200 грн.

На вказане суд першої інстанції не звернув увагу, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Українські фінансові операції" із 164 400 грн до 119 200 грн.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1 756 грн 24 коп. (2 422 грн 40 коп. х 72,5 % задоволених вимог)

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції, тому підлягає зміні розмір судових витрат, стягнених судом першої інстанції з 2 422 грн 40 коп. до 1 756 грн 24 коп.

Крім того, оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача ТОВ "Українські фінансові операції" на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 999 грн 24 коп. (3 633 грн 60 коп. х 27,5 %).

Також, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягають зменшенню витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу з 7 000 грн до 5 075 грн (7 000 грн х 72,5 %).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Обласов Сергій Анатолійович, задовольнити частково.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 змінити, зменшивши стягнуту із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції"суму заборгованості із 164 400 грн до 119 200 грн, судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання позовної заяви, з 2 422 грн 40 коп. до 1 756 грн 24 коп. та витрат, понесених на професійну правничу допомогу із 7 000 грн до 5 075 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції"на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 999 грн 24 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: О.В. Кутурланова

І.В. Склярська