Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1562/24 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 60 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

,

24 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/1562/24 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до приватного нотаріуса Манелюка Михайла Івановича про усунення перешкод на отримання спадкового майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М. у м.Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року законний представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Манелюка Михайла Івановича. Просила: усунути перешкоду в отриманні неповнолітніми спадкоємцями спадщини шляхом витребування свідоцтв про право на спадщину у нотаріуса; зобов`язати приватного нотаріуса Манелюка М.І. видати неповнолітнім спадкоємцям, якими є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , свідоцтва про право на спадкове майно, успадковане за законом від батька ОСОБА_4 , із метою забезпечення права на користування спадковим майном.

Позов обґрунтований тим, що 0 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ОСОБА_4 . Неповнолітні діти прийняли спадщину на підставі закону. Вона ( ОСОБА_1 ), як представник неповнолітніх спадкоємців, мала намір звернутися до державної нотаріальної контори, оскільки в родині відсутні кошти на оплату послуг приватного нотаріуса. Державний нотаріус, до якого вона звернулася, повідомив, що спадкова справа №25/2021 вже відкрита приватним нотаріусом Манелюком М.І. З повідомлення приватного нотаріуса їй стало відомо, що за заявою інших спадкоємців оформляється спадкова справа і він (приватний нотаріус) вже видав свідоцтва на спадкове майно іншим спадкоємцям. Їй приватний нотаріус видав лише свідоцтво на квартиру, за що взяв оплату в розмірі 5 000 грн. За отримання інших свідоцтв вимагав сплатити додаткові кошти. Саме тому, в подальшому зверталася з заявами на отримання решти свідоцтв, так як не володіла в повній мірі інформацією стосовно переліку спадкового майна, про яке неповнолітніх спадкоємців повинен був повідомити нотаріус. У ході переписки отримала листи-відповіді від приватного нотаріуса, в яких неповнолітнім спадкоємцям було відмовлено в видачі свідоцтв на інше спадкове майно, успадковане ними за законом. Натомість нотаріус за видачу свідоцтв про право на спадщину вимагав у неповнолітніх спадкоємців здійснення додаткової сплати коштів в розмірі 8 000 грн. Наразі неповнолітні діти не працюють та не можуть сплатити додатково зазначену суму коштів. Через неможливість отримання свідоцтв неповнолітні діти не можуть користуватися спадковим майном, яке належить їм по закону.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, законний представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким зобов`язати відповідача видати неповнолітнім спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем у спадковій справі, а тому до неї не можуть бути пред`явлені вимоги здійснити оплату послуг нотаріуса щодо вчинення нотаріальних дій до безпосередніх учасників спадкової справи. Всі обов`язкові платежі за вчинення нотаріальних дій сплачені спадкоємцями в кінці 2021 року в сумі 5 000 грн. Вважає вимогу нотаріуса щодо додаткової сплати неповнолітніми спадкоємцями суми в розмірі 8 000 грн за отримання восьми свідоцтв необґрунтованою, що є перешкодою у отриманні дітьми свідоцтв про право на спадщину та користуванні спадковим майном з моменту отримання права в нього з жовтня 2021 року. Згідно з законодавством України неповнолітні діти прийняли спадщину автоматично, а тому ніхто з них не звертався за відкриттям спадщини до нотаріуса. Це зробили інші спадкоємці. Законом України «Про нотаріат» не встановленого чіткого механізму отримання свідоцтв про право на спадщину неповнолітніми спадкоємцями. Законодавством не передбачено, що представник неповнолітніх спадкоємців зобов`язана оплатити послуги нотаріуса, пов`язані з отриманням документів про право на спадщину. Суд першої інстанції неправильно визначив позивача в справі. Позивачами є неповнолітні спадкоємці, а представником інтересів неповнолітніх позивачів було призначено адвоката від Бердичівського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на підставі заяви для захисту прав неповнолітніх, клопотання про залучення якого було додано до матеріалів справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні відповідач приватний нотаріус Манелюк М.І. апеляційну скаргу не визнав, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Законний представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася та спрямувала до суду заяву про розгляд апеляційної скарги за відсутності сторони позивача. Неявка не перешкоджає розгляду справи, що врегульовано частиною другою ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Частиною другою ст.1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно з ст.5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Пунктом 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено, що право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Згідно з п. 4.12 цього ж Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до пунктів 4.14,4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ст.46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

За положеннями ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулася особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. Внесення до Єдиного реєстру боржників державного або комунального підприємства не є підставою для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства; в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у ст.47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою ст.47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Отже, ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій.

Аналіз наведених норм Закону свідчить, що нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі №473/1878/19.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право одержувати плату за надання додаткових послуг правового та технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, плату за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, а також за вчинення приватними нотаріусами нотаріальних дій.

Відповідно до частини першої та другої ст.31 зазначеного Закону, приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та фізичною або юридичною особою. Приватні нотаріуси за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, справляють плату, розмір якої визначається законодавством у відповідній сфері.

Згідно з положень ст.42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитися у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця.

За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Законами України можуть бути встановлені також інші підстави для відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій.

Розгляд справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні у чіткій відповідності до закону має сприяти забезпеченню дотримання законності в своїй діяльності нотаріусів або відповідних посадових осіб, уповноважених на вчинення нотаріальних дій, встановленню юридичних гарантій забезпечення дотримання прав громадян та організацій, які беруть участь в нотаріальному процесі, відновленню їх порушених прав.

Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов`язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов`язково обґрунтовуватися причини такої відмови.

При оскарженні в судовому порядку відмови у вчиненні нотаріальних дій предмет доведення повинен визначатися з урахуванням підстав відмови у вчиненні нотаріальних дій, передбачених ст. 49 Закону України " Про нотаріат", оскільки від встановлення або не встановлення перелічених обставин залежить висновок про законність та обґрунтованість відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Тлумачення ст.50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14 квітня 2021 року (а.с.40 т.1).

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Манелюком Михайлом Івановичем заведена спадкова справа за №25/2021 (а.с.59-184 т.1).

Із матеріалів спадкової справи прослідковується, що 15 квітня 2021 року з заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці за законом - батьки спадкодавця: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Син спадкодавця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка спадкодавця - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважаються такими, що прийняли спадщину в силу положень частини четвертої ст.1268 ЦК України. Отже, прийняли спадщину за законом четверо спадкоємців першої черги (батько та мати померлого, а також діти померлого (сина і дочка)) та частка кожного складає 1/4.

Спадкове майно: 1/2 квартири за АДРЕСА_1 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0567, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0568, автомобіль ВАЗ та грошові кошти.

На підставі заяв батьків спадкодавця ОСОБА_6 та ОСОБА_5 11 жовтня 2021 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом, на належні їм частки спадкового майна, а саме: на квартиру за АДРЕСА_1 - по 1/8 частці; на земельну ділянку площею 0,3037 га, яка розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий номер - :01:001:0568 - по 1/4 частці; на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий номер - :01:001:0567 - по 1/4 частці; на автомобіль марки ВАЗ по частці.

10 січня 2022 року на підставі заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належні їм частки грошових коштів - по 1/4 частці.

04 листопада 2021 року дітям спадкодавця сину ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за АДРЕСА_1 , по 1/8 частині, тобто по від (а.с.144,147 т.1).

19 квітня 2023 року ОСОБА_1 , як законний представник дітей (мати), звернулася до приватного нотаріуса із заявою про надання відомостей стосовно спадкового майна, повного переліку спадкоємців, копій документів на підтвердження права власності спадкодавця на майно (а.с.160 т.1).

Приватний нотаріус Манелюк М.І. листом від 08 травня 2023 року №145/02-14 поінформував ОСОБА_1 про наявність спадкового майна, про видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а також роз`яснив, що з матеріалами справи заявниця може ознайомитися особисто у приватного нотаріуса (а.с.163 т.1).

27 червня 2023 року від ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Манелюка М.І. надійшла заява про видачу дітям свідоцтв про право на спадщину за законом на все спадкове майно (а.с.163 зворот т.1).

Листом від 03 липня 2023 року №202/02-14 приватний нотаріус повідомив ОСОБА_1 про те, що справжність підпису у заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка направлена поштою, має бути посвідчено нотаріально з встановленням особи та з підтвердженням відповідних повноважень законного представника малолітніх дітей (а.с.164 зворот 167 т.1). Заявниці були надіслані квитанції про оплату та зазначено, що свідоцтва про право на спадщину видаються після оплати всіх платежів.

На підставі заяви від 22 липня 2023 року ОСОБА_1 просила надати роз`яснення змісту листа від 03 липня 2023 року №202/02-14 (а.с.167 зворот-168 т.1).

Листом від 29 липня 2023 року №231/02-14 приватним нотаріусом Ковальській В.О. додатково роз`яснено, що без нотаріального посвідчення заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, підтвердження справжності підпису заявника, встановлення особи, а також перевірки та підтвердження повноважень, як законного представника своїх малолітніх дітей нотаріусом, таку заяву прийняти до уваги не можна (а.с.170 т.1). Було повідомлено про необхідність виправлення цієї помилки і надання заяви, посвідченої належним чином. Нотаріус, після отримання також заяви поштою, посвідченої належним чином, а також після оплати відповідних платежів видав би свідоцтва про право на спадщину на ім`я малолітніх дітей спадкодавця та надіслав би їх також поштовим зв`язком. Сума оплати за вісім свідоцтв, які залишилося отримати, складає вісім тисяч гривень, є мінімальною, меншою, чим у державній нотаріальній конторі, і не направлена на отримання неправомірної вигоди. Така оплата необхідна для виготовлення цих свідоцтв, оплати необхідних платежів за реєстрацію їх у спадковому реєстрі та реєстрації речових прав, оплати послуг правого та технічного характеру, оплати праці нотаріуса, помічника нотаріуса, відрахувань, необхідних платежів на заробітну плату, затрати на оплату комунальних платежів, інтернету, обслуговування комп`ютерної техніки, інших технічних засобів та інших дій відповідно до закону.

ОСОБА_1 заявою від 04 вересня 2023 року просила приватного нотаріуса Манелюка М.І. передати спадкову справу до державної нотаріальної контори (а.с.171 т.1).

Листом від 22 вересня 2023 року №326/02-14 приватним нотаріусом Манелюком М.І. заявниці повторно роз`яснений порядок відкриття спадкової справи №25/2021 та додатково роз`яснено, що безкоштовне оформлення спадщини на ім`я малолітніх дітей законодавством не передбачено. Свідоцтва про право на спадщину можна отримувати по частинах, тобто не відразу на весь перелік успадкованого майна (а.с.172 - зворот).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року в справі №754/16825/15-ц виснувано, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат».

У постанові від 10 квітня 2019 року в справі №161/9939/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта.

Тобто, суд не уповноважений витребовувати у приватного нотаріуса оригінали свідоцтв про право на спадщину за законом, які ще не видані спадкоємцям, та зобов`язувати приватного нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Манелюка М.І. під час оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 відносно його неповнолітніх дітей, від імені яких діє законний представник ОСОБА_1 , не суперечать вимогам Закону України «Про нотаріат» та є цілком законними, оскільки оплата за вчинення нотаріальних дій чітко врегульована Законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що вимоги про усунення перешкоду в отриманні неповнолітніми спадкоємцями спадщини шляхом витребування свідоцтв про право на спадщину у приватного нотаріуса та зобов`язання приватного нотаріуса Манелюка М.І. видати неповнолітнім спадкоємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька ОСОБА_4 , не можуть бути задоволеними, враховуючи, що суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Перешкод в отриманні свідоцтв про право на спадщину за законом неповнолітнім спадкоємцям відповідач не чинить, їх права його діями, які грунтуються на положеннях чинного законодавства, не порушені, за прийняття спадщини спадкоємці не позбавлені права на спадщину, але вони не можуть ним розпорядитися, поки їм не будуть видані правовстановлюючі документи свідоцтва на певні види майна у відповідних частках, яке вони успадкували. За положеннями часини третьої ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Діями відповідача права дітей не порушені, оскільки нотаріальні дії можуть бути вчинені після їх оплати, чого не зроблено, а видача свідоцтв на безкоштовній основі у цьому випадку не передбачена.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводиться до неправильного тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку у відповідності до положень ст.89 ЦПК України, а також до незгоди з висновками суду першої інстанції.

Оскільки рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні. Відповідно до положень ст.375 ЦПК України рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: