УХВАЛА

26 вересня 2025 року м. Кропивницький

справа № 490/9873/24

провадження № 22-ц/4809/1621/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Письменний О. А., Чельник О. І.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» на додаткове рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 23 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Додатковим рішенням Подільського районного суду міста Кропивницького від 23 липня 2025 року заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення задоволено; у справі № 490/9873/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено додаткове рішення; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» на користь ОСОБА_1 8000,00 грн витрат на правову допомогу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 08 вересня 2025 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» залишено без руху; запропоновано скаржнику у встановлений строк надати до суду: обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду першої інстанції, а також докази на підтвердження відповідних доводів.

У межах встановленого судом строку скаржником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якої, з посиланням на ст. 354 ЦПК України, зазначено, що забезпечено надання загального доступу тексту документа 28 липня 2025 року. Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» не були присутні у судовому засіданні з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, на підставі чого позивач має право на поновлення строку для оскарження рішення суду.

Розглядаючи подану скаржником заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд виходить із наступних міркувань.

Реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Частина 1 ст. 354 ЦПК України визначає, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Як було встановлено апеляційним судом та зазначено в ухвалі від 08 вересня 2025 року, виходячи із норми ч. 1 ст. 354 ЦПК України та враховуючи фактичні обставини справи, апеляційна скарга на додаткове рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 23 липня 2025 року мала бути подана у строк до 22 серпня 2025 року включно.

Апеляційна скарга на оскаржуване судове рішення у даній справі подана 26 серпня 2025 року, тобто з пропуском встановленого законом процесуального строку на апеляційне оскарження.

Водночас, за вимогами ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Правовий аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що право особи на поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення процесуальним законом не пов`язується з датою його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Натомість, вирішуючи питання наявності у скаржника права на поновлення йому строку апеляційного оскарження на підставі ч. 2 ст. 354 ЦПК України, необхідно виходити з дати вручення вказаній особі оскаржуваного судового рішення.

При цьому, за вимогами ч. ч. 6, 7 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи довідок про доставку електронного документу, документ в електронному вигляді «Додаткове рішення» доставлений до електронних кабінетів представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» та безпосередньо позивача 24 липня 2025 року, 21:12:35 (а.с. 203-204).

Виходячи з викладеного, щоб скористатись правом, передбаченим ч. 2 ст. 354 ЦПК України, скаржник мав подати апеляційну скаргу на додаткове рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 23 липня 2025 року у строк до 25 серпня 2025 року включно.

Оскільки апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції у даній справі скаржником подана 26 серпня 2025 року, тобто поза межами визначеного ч. 2 ст. 354 ЦПК України строку, скаржник не має права на поновлення строку на апеляційне оскарження на підставі зазначеної процесуальної норми.

Відповідно до ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти всі можливі та залежні від неї дії. Тому у кожному окремому випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку має оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Процесуальним законом саме на скаржника покладається обов`язок навести причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження судового рішення, а також довести, що вказані ним причини пропуску строку є поважними та об`єктивно непереборними

Разом з тим, як вбачається з поданої скаржником заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» жодним чином не обґрунтувало причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду першої інстанції, а лише послалося на дату оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Усталеною практикою ЄСПЛ закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні у справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року, заява № 32671/02, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Разом з тим, принцип 7 Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, передбачає, що слід вживати заходів задля відвернення зловживань засобами правового захисту після постановлення судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Тобто на учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Наведеною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо подання доказів.

Зважаючи на фактичні обставини справи, на переконання колегії суддів, процесуальна поведінка скаржника не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав та достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав у судовому порядку, а наведені у заяві обставини не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Такий висновок колегії суддів ґрунтується у тому числі на необхідності дотриманням балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони у реалізації її права на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання в суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся зі скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними (ухвали від 18 вересня 2020 року у справі № 11-119сап20, від 22 лютого 2021 року у справі № 9901/42/20).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19, процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в судочинстві виникнуть порушення прав учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Частинами 3, 4 ст. 357 ЦПК України визначено, що протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 цього Кодексу.

За п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» у даній справі необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 354, 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» на додаткове рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 23 липня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. А. Письменний

О. І. Чельник