Справа № 683/2151/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Поважнюк Т.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові Хмельницької області цивільну справу №683/2151/25, 2/683/1270/2025 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 провиділ частки майна в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, визнання права власності на об`єкт нерухомого майна та припинення спільної часткової власності,

у с т а н о в и в:

В липні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кравчук В.М. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна та визнати за ним право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна на належну йому 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 82.1 кв.м, житловою площею 41.0 кв.м, в тому числі:коридор (1-1) площею 9.1 кв.м., коридор (1-2) площею 6.2 кв.м; житлова кімната (1-3) площею 16.1 кв.м., житлова кімната (1-4) площею 15.9 кв.м.; прихожа (1-5) площею 12.2 кв.м.; житлова кімната (1-6) площею 9.0 кв.м.; кухня (1-7) площею 8.0 кв.м.; паливна (1-8) площею 5.6 кв.м., господарські будівлі та споруди: погріб «а1», хлів «Б-І», літня кухня «В-І», припинивши його право спільної часткової власності на 1/2 частку вказаного домоволодіння.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що йому на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель за адресою АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Голуб О.Є. 15 листопада 2000 року.

Зазначена частина будинку, яка належить позивачу, фактично становить самостійний об`єкт нерухомого майна, загальною площею 82.1 кв.м, житловою площею 41.0 кв.м, в тому числі:коридор (1-1) площею 9.1 кв.м., коридор (1-2) площею 6.2 кв.м; житлова кімната (1-3) площею 16.1 кв.м., житлова кімната (1-4) площею 15.9 кв.м.; прихожа (1-5) площею 12.2 кв.м.; житлова кімната (1-6) площею 9.0 кв.м.; кухня (1-7) площею 8.0 кв.м.; паливна (1-8) площею 5.6 кв.м., господарські будівлі та споруди: погріб «а1», хлів «Б-І», літня кухня «В-І», припинивши його право спільної часткової власності на 1/2 частку вказаного домоволодіння.

Іншим співвласником даного домоволодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , яка звернулася до суду та на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2025 року виділила їй належну частку майна.

Частки домоволодіння його та відповідачки є фактично окремими об`єктами нерухомого майна - мають самостійні входи та комунікації.

Земельна ділянка, на якій розташована належна позивачу частина житлового будинку перебуває в її користуванні з визначенням меж.

Причиною звернення до суду вказує те, що він не може вільно володіти та користуватися належною йому часткою домоволодіння: зокрема не може без згоди співвласниці будинку не може приватизувати земельну ділянку, на якій розташована належна йому частка домоволодіння.

Представник позивача - адвокат Кравчук В.М. подав до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність та позивача, позов підтримала та просила задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель за адресою АДРЕСА_1 . Власником іншої частки вказаного будинковолодіння є ОСОБА_2 .

Належна ОСОБА_1 частка будинковолодіння загальною площею 82.1 кв.м, житловою площею 41.0 кв.м, в тому числі:коридор (1-1) площею 9.1 кв.м., коридор (1-2) площею 6.2 кв.м; житлова кімната (1-3) площею 16.1 кв.м., житлова кімната (1-4) площею 15.9 кв.м.; прихожа (1-5) площею 12.2 кв.м.; житлова кімната (1-6) площею 9.0 кв.м.; кухня (1-7) площею 8.0 кв.м.; паливна (1-8) площею 5.6 кв.м., господарські будівлі та споруди: погріб «а1», хлів «Б-І», літня кухня «В-І».

Зазначені приміщення перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 .

Дані обставини підтверджуються:висновком щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна від 23 червня 2025 року, технічним паспортом на житловий будинок, Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Голуб О.Є. 15 листопада 2000 року, висновком про ринкову вартість об`єкта оцінки від 11 липня 2025 року.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

При вирішенні питання про виділ частки має значення не встановлення порядку користування спільною власністю, а розміри часток співвласників.

В силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у випадках, встановлених законом.

За змістом ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною часткової власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. №7, при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири (п. 6).

Виходячи з наведених положень закону учасники права спільної часткової власності мають рівні права в здійсненні права власності на належну їм частку відповідно до її розміру.

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна та технічного паспорту на житловий будинок, виготовленими ПП «Проект БТІ», вбачається, що належна позивачу частка домоволодіння має окремий вхід та може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна, із присвоєнням окремої адреси.

У зв`язку з викладеним вище, виділення нерухомого майна, яке припадає на належну позивачеві частку і яке відповідає вимогам закону про нерухомі речі (ст. 181 Цивільного кодексу України), а також підпадає під визначене законом поняття житла, зокрема, житлового будинку (ст. ст. 379, 380 Цивільного кодексу України), є таким, що ґрунтується на законі.

В силу ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно із «Порядком присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1117 від 08.02.2010 року «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них» об`єкту нерухомого майна, який утворився у результаті поділу, об`єднання або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, присвоюється новий реєстраційний номер, яким є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на об`єкт, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. Реєстраційний номер присвоюється на нерухоме майно об`єкту нерухомого майна, право власності на який реєструється вперше в Державному реєстрі прав таким об`єктам нерухомого майна, як земельна ділянка, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівля, споруда або їх окремі частини, квартира, житлове та нежитлове приміщення.

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 333 від 23 червня 2025 року за технічними показниками 1/2 частка об`єкта нерухомого майна є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі з присвоєнням окремої адреси.

Оскільки виділ належної позивачу частки із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вимог про стягнення судових витрат позивач не заявляє.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належну ОСОБА_1 1/2 частку будинковолодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яка складається з приміщень житлового будинку загальною площею 82.1 кв.м, житловою площею 41.0 кв.м, в тому числі:коридор (1-1) площею 9.1 кв.м., коридор (1-2) площею 6.2 кв.м; житлова кімната (1-3) площею 16.1 кв.м., житлова кімната (1-4) площею 15.9 кв.м.; прихожа (1-5) площею 12.2 кв.м.; житлова кімната (1-6) площею 9.0 кв.м.; кухня (1-7) площею 8.0 кв.м.; паливна (1-8) площею 5.6 кв.м., господарські будівлі та споруди: погріб «а1», хлів «Б-І», літня кухня «В-І».

Визнати за ОСОБА_1 право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 82.1 кв.м, житловою площею 41.0 кв.м, в тому числі:коридор (1-1) площею 9.1 кв.м., коридор (1-2) площею 6.2 кв.м; житлова кімната (1-3) площею 16.1 кв.м., житлова кімната (1-4) площею 15.9 кв.м.; прихожа (1-5) площею 12.2 кв.м.; житлова кімната (1-6) площею 9.0 кв.м.; кухня (1-7) площею 8.0 кв.м.; паливна (1-8) площею 5.6 кв.м., господарські будівлі та споруди: погріб «а1», хлів «Б-І», літня кухня «В-І».

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/2 частку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Суддя