Провадження №: 2/336/2941/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Худіної О.О.,
за участю секретаря судового засідання Дорошенко К.В.,
без учасників провадження,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав
До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 29 червня 2019 року, зареєстрованому Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 208.
Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із позивачем. Вказаний факт підтверджується доказами, доданими до позову.
В березні 2023 року сторони припинили шлюбні стосунки. Проживають окремо.
У зв`язку з тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надавав добровільно, позивач була вимушена звернутися за примусовим стягнення аліментів. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2023 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей, та на її утримання до досягнення дитиною 3-х років.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2024 року за позовом відповідача між сторонами було розірвано шлюб.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з Центрального ВДВС у м. Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) станом на 08.08.2024 у боржника ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів складає 61154,56 гривень.

З часу припинення шлюбних стосунків з відповідачем. А саме з березня 2023 року, відповідач не спілкується з дітьми, не надає матеріальну допомогу на їх утримання, фактично за власною ініціативою відмовився від виконання батьківських обов`язків.

Внаслідок того, що відповідач зовсім не приймає участі в житті дітей, не цікавиться їх життям, не телефонує дітям, не виявляє бажання спілкуватися із ними та приймати участь у їхньому вихованні, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, позивач вимушена звернутися до суду.

Позивачем дітям забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача.

Враховуючи те, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивача та дітей, перешкод у спілкуванні з дітьми не існує, вказані обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дітей батьківськи обов`язки. Беручи до уваги, що батько дітей проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної. Матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь - якої іншої участі у вихованні дітей, позивач вважає, що є підстави для позбавлення його батьківський прав.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 04.06.2025 справу було передано в провадження судді Худіної О.О.

Ухвалою судді від 05.06.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розглядати її в порядку загального позовного провадження, а також дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 10.09.2025 підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач та її представник до суду не з`явились, надали заяву про підтримання позову, розгляд справи за відсутності сторони позивача, та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань не надходило, про причини неявки суд не повідомив.

Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування Парфенюк Л.П. надала до суду заяву про розгляд справи за їхню відсутність, підтримала позов, надала до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування надав до суду заяву про розгляд справи за їхню відсутність, проти позову не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив не подав, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-9). На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.32-33).

29 червня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб (а.с.10).

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками є: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.11-12).

Згідно Свідоцтва про народження НОМЕР_2 - ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками є: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.13-18).

Заочними рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2023 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дітей та позивача (до досягненням дитини 3-х років (а.с.19-20). За вказаним рішенням відкрито виконавче провадження (а.с.23-27). Заборгованість зі сплати аліментів станом на 08.08.2024 складає 61154,56 гривень (а.с.28).

Відносно факту несплати аліментів порушено провадження за ст. 164 ч. 1 КК України, наразі триває досудове слідство (а.с.34-36)

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2024 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.21-22).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29-30).

На утримання дітей, позивач отримує допомогу від держави (а.с.30).

Згідно із документальною інформацією від 06.09.2024 за № 01-49/117 наданої СЗ ДО (Ясла - садок) № 146 «Вербичка»-дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зараховано до

спеціального закладу дошкільної освіти (ясел-садку) N? 146 «Вербичка» Запорізької міської ради для дітей з порушеннями зору (Далі СЗДО N? 146 3МР) з 17.01.2024. З моменту зарахування та по теперішній час знаходиться на дистанційному навчанні у зв`язку з введенням правового режиму воєнного стану в Україні. Під час надання документів для зарахування у заклад, мати знаходилися у безпосередній взаємодії з адміністрацією та педагогами, виконувала рекомендації психолого-медико-педагогічної комісію на базі ІРЦ по Вознесенівському району м. Запоріжжя департаменту освіти і науки Запорізької міської ради. Іноді, ОСОБА_3 відвідував індивідуальні консультації педагогів СЗДО N? 146 3МР разом з мамою ОСОБА_1 . Хлопчик мав охайний зовнішній вигляд, антропометричні показники розвинуті за віком, виявляє зацікавленість до іграшок, ігор, йде на контакт з педагогом. Взаємовідносини з мамою у дитини доброзичливі.

Під час дистанційного навчання, мати ОСОБА_1 підтримувала зв`язок з вихователями. Батько за вказаний період не приводив дитину до дитячого садка, не цікавився у працівників закладу здоров`ям та вихованням дитини, не відвідував батьківські збори. Від матері ОСОБА_1 за вказаний період не надходило ніяких звернень у письмовій або усній формі про заборону в доступі батька до зустрічей з

дитиною. У спілкуванні з психологом СЗДО N? 146 3МР виявлено, що психологічний та емоційний стан дитини ОСОБА_3 стабільний. У дитини сформовано доброзичливе ставлення до оточуючих, розвинуто бажання співпрацювати з ними. основними фізичними рухами (ходьба, біг, стрибки, лазіння) володіє. У наслідок порушення зорових функцій, розвиток загальної та дрібної моторики недостатній

Орієнтований у сенсорних еталонах, називає основні кольори та геометричні форми. комунікативні навички, словниковий запас, граматично-правильне мовлення, сформовані недостатньо. Під час спілкування з мамою та педагогами підтримує діалог. Концентрація уваги нестійка, стимульована зовні. Контакт встановлює поступово, потребує заохочення. Загальний рівень розвитку - середній. Стосовно взаємодії дитини з батьком, педагоги ніяких висновків зробити не можуть.

Дитину ОСОБА_4 16.08.2022, зараховано до спеціального закладу дошкільної

освіти (ясел-садку) N? 146 «Вербичка» Запорізької міської ради для дітей з порушеннями зору (Далі СЗДО N? 146 3МР) з 01.09.2024. З моменту зарахування та по теперішній час знаходиться на дистанційному навчанні. За період з 01.09.2024 особистого контакту з дитиною та його батьками не відбувалося.(а.с.38).

Крім того, до матеріалів справи доданий Висновок про доцільність позбавлення батьківських

прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , складеного відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 09.07.2025, встановлено, що діти забезпечені всім необхідним. Мають окрему кімнату, спальні місця, одяг та взуття відповідно вікових потреб.

24.06.2025 спеціалістами відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах

Дітей Запорізької міської ради здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_2 . Однак

провести обстеження не вдалося, оскільки за адресою будинок винаймає ОСОБА_6 , якій не

відомо місцезнаходження ОСОБА_2 02.07.2025 до відділу по Шевченківському району

служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло пояснення ОСОБА_2 , в якому він зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, якщо це піде на користь дітям. Листом районної адміністрації Запорізької міської ради по

Шевченківському району від 21.08.2025 N? 22.04/01-34-912 ОСОБА_2 був запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської

ради по Шевченківському району. Однак ніхто не з`явився та не зателефонував.

Будь які заяви, пояснення на адресу районної адміністрації Запорізької

міської ради по Шевченківському району від ОСОБА_2 не надходили.

Враховуючи матеріали справи, пояснення батька, можна зробити висновок, що батько дітей не намагається боротися за своє право бути батьком, брати участь у вихованні, спілкуванні з дітьми, ігнорує можливість змінити ставлення до виховання синів, в зв`язку з чим районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування вважає доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).

Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).

Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:

Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.

Згідно з наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкуються з синами, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан їхнього здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 відносно малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст. 150 СК України, відносно малолітніх дітей.

Згідно ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки, позовна заява підлягає до задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьківських прав у відношенні малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьківських прав у відношенні малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422,40 гривень

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, , юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34.

Третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, , юридична адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 5.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 30 вересня 2025 року.

Суддя О.О. Худіна