справа № 489/3906/25 провадження №2/489/2236/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Лупової Є.І.,

в присутності:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гавловської Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини

встановив:

У травні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання в них народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час вони з відповідачем не проживають однією сім`єю, відповідач проживає окремо, а дитина проживає з позивачем. Відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права. Позивач ніде не працює, отримує пенсію по інвалідності, іншого доходу не має, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. В свою чергу, відповідач інших аліментних зобов`язань не має. За такого, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач, через свого представника адвоката Гавловську Ю.В., надав до суду відзив в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що вони з позивачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2021 року, та мають спільного сина ОСОБА_3 .З позивачем та сином проживали за місцем проживання реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 . Власного житла позивач не має. Позивач з дитинства має лише 6% зору на одне око, та є інвалідом І групи. У відповідності до рішення про призначення (перерахунок) компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 05.03.2025 та 24.03.2025 ОСОБА_2 здійснював догляд за дитиною та позивачем, оскільки остання, маючи інвалідність, не може самостійно пересуватись, без супроводу здійснювати покупки продуктів, ліків, готувати.

Після народження сина, догляд за новонародженим ОСОБА_3 здійснював відповідач, оскільки позивач не могла правильно тримати новонароджену дитину, не бачила як годувати дитину, не могла приготувати суміш для годування, могла нагодувати дитину простроченою та кислою сумішшю, що викликало у дитини коліки в животі. Дитина знаходиться на штучному вигодовуванні. Крім того, позивач не може самостійно спустити коляску та прогулятися з дитиною. 25.03.2025 між сторонами сталось непорозуміння та позивач забрала дитину та виїхала до м. Миколаєва. Зараз відповідач проживає у своєї сестри за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстрована як внутрішньо-переміщена особа. Питання стосовно місця проживання спільного сина між батьком дитини та позивачем не вирішено, позивач не дає батькові бачити сина, а номер телефону відповідача заблокувала. Тому відповідач звернувся до Інгульського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, ухвалою суду від 07.07.2025 відкрито провадження по справі №489/4608/25.

Крім того, у відповідача є сумнів щодо наявності особистого волевиявлення позивача відносно заявлених позовних вимог, оскільки через стан здоров`я позивача з неї відсутня можливість самостійно підписувати документи, а відомості про її представника в матеріалах справи відсутні. До того, ж позивач не вказала, що відповідач має два виконавчих провадження щодо стягнення аліментів на утримання дітей. Також звертає увагу, що сторони не є подружжям та не перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 21.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 18.08.2025 за клопотанням представника відповідача здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково вказала, що вони з відповідачем вже пів року не проживають разом, весь цей час дитина живе з нею. Також підтвердила, що з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, від спільного проживання в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Баштанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №20.

Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №4802- та № 4802- від 26.03.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №546029 від 03.11.2017 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої Б групи. Інвалідність встановлена безстроково.

Рішенням про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 05.03.2025 ОСОБА_2 було призначено компенсацію за надання соціальних послуг невиліковно хворим особам за періоди з 01.03.2025 по 31.12.2025 2520,00 грн., з 01.01.2026 по 28.02.2026 2520,00 грн. Список пов`язаних осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 24.03.2025 ОСОБА_2 здійснено перерахунок компенсації за період з 01.04.2025 по 01.04.2025 0,00 грн., тобто виплата компенсації була припинена. Як вбачається з відповіді Березнегуватської селищної ради від 15.05.2025 №1344/06.18 такі виплати були припинені на підставі заяви матері ОСОБА_4 .

Судовим наказом Інгульського районного суду міста Миколаєва від 20.05.2025 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.05.2025 до досягнення дитиною повноліття.

Як встановлено судом, 12.06.2025 ОСОБА_2 звернувся до Інгульського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 в якому просить визначити місце проживання ОСОБА_3 разом з ним.

Ухвалою судді Інгульського районного суду міста Миколаєва Кокорєва В.В. відкрито провадження за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження (справа №489/4608/25).

Крім того, згідно з актовим записом №1463, складеним 07.11.2017 Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_2 записаний батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 04.06.2020 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.06.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

За положеннями статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів статті 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині, яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із статтею 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони на даний час спільно не проживають, син сторін проживає з позивачем.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, те, що на розгляді Інгульського районного суду міста Миколаєва перебуває цивільна справа за його позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини (справа №489/4608/25), оскільки на момент розгляду цієї справи рішення по справі №489/4608/25 судом прийнято не було, а дитина продовжує проживати з позивачем, що не заперечується сторонами.

Посилання ОСОБА_2 на неналежне виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Також, суд відхиляє сумніви відповідача щодо наявності особистого волевиявлення позивача відносно заявлених позовних вимог, оскільки у судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Безпідставними є твердження відповідача і про те, що позивач відмовляє йому в спілкуванні і побаченні з дитиною, так як вони не підтверджені жодними доказами, зокрема рішенням суду про встановлення участі батька у спілкуванні та вихованні дитини. Крім того, як пояснила позивач, після того як вона переїхала до сестри в м.Миколаїв, відповідач жодного разу не намагався навідатися до дитини, або поспілкуватися з нею.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Доказів того, що ОСОБА_2 не в змозі надавати передбачену статтею 84 СК України допомогу, останній суду не назвав та не надав.

Також суд вважає посилання ОСОБА_2 на вимоги статті 83 СК України щодо перебування сторін у шлюбі нетривалий час не виправданими, оскільки в даній справі така підстава не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на отримання від ОСОБА_2 утримання у разі проживання з нею дитини.

СК України, зокрема пункту 1 частини першої статті 83 цього Кодексу, не встановлює в якому випадку шлюбні відносини вважаються не тривалими. Отже, вказана обставина є оціночним поняттям і суд має виходячи з конкретних обставин справи визначити чи були шлюбні відносини нетривалими. При цьому судом береться до уваги не перебування у шлюбі за формальною ознакою, а перебування осіб саме в шлюбних відносинах.

Заперечуючи право ОСОБА_1 на отримання аліментів на її утримання, ОСОБА_2 посилається на те, що сторони не є подружжям та не перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі.

Проте суд зауважує, що із пояснень сторін вбачається, що сторони проживали однією сім`єю як чоловік і жінка з 2021 року, саме про це відповідач вказав у своєму відзиві на позов. Також сторони не заперечують, що від цих відносин в них народився спільний син, після народження якого вони продовжували проживати однією сім`єю.

Таким чином посилання ОСОБА_2 лише на відсутність реєстрації шлюбу не може бути підставою для застосування норм пункту 1 частини першої статті 83 СК України.

Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, добровільно матеріальну допомогу на позивача не надає, доказів неможливості надання ним такої допомоги матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення малолітнім сином трьох років.

Разом із тим, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини суд керується пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так суд бере до уваги, що матеріали справи не містять достатньо доказів належного доходу ОСОБА_2 , який буде достатній для сплати аліментів як на утримання двох дітей, так і на утримання позивача і при цьому його заробітку буде достатньо для забезпечення власної нормальної життєдіяльності та матеріального стану.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку є, на думку суду, завищеними та, враховуючи наявність інших аліментних зобов`язань у відповідача, підлягають зменшенню.

Суд вважає, що аліменти на утримання позивача підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку та виходячи із закріплених в частині дев`ятої статті 7 СК України принципів розумності та справедливості, та вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання позивача в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, що буде відповідати вимогам чинного законодавства та інтересам сторін по справі.

Відповідно до частини першої статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15.05.2025 і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації (ВПО) АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 29.09.2025.

Суддя І.В.Коваленко