Справа № 346/4012/25
Провадження № 2/346/2282/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Сольського В. В.

з участю секретаря судового засідання Біди Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Коломия в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

25 вересня 2025 року представник позивача подав суду клопотання про закриття провадження у справі мотивуючи тим, що після відкриття провадження по справі відповідачкою добровільно погашено заборгованість за кредитним договором, у з цієї підстави просив закрити провадження у справі у зв`язку із відмовою від позову. Крім того просив повернути суму сплаченого судового збору.

Суд, дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача про закриття провадження у справі, вважає, що таке клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення поданої заяви з огляду на наступне.

У ситуації, що розглядається заявник просить закрити провадження по справі у зв`язку із сплатою відповідачем заборгованості за кредитними договорами та, як наслідок, відсутності предмета спору.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: 23 грудня 2020 року по справі № 522/8782/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Відтак, у даному випадку не може мати місце закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмета спору. Натомість, вбачається, що підставою для закриття провадження є відмова позивача від позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Разом з тим, щодо клопотання позивача про повернення судового збору суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З врахуванням цього, поверненню позивачу підлягає 50 відсотків сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст.ст. 142 ч. 1, 247, 255 ч. 1 п. 4, 260 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, закрити.

Зобов`язати Головне Управління Державної Казначейської Служби України в Івано-Франківській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 50% сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 грн відповідно до платіжної інструкції № СЦ00030782 від 06 серпня 2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Сольський В. В.