Справа №2-2828/10
Провадження №2-з/522/520/25
УХВАЛА

26 вересня 2025 року м.Одеса

Приморського районного суду м.Одеси у складі:

Головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення по цивільній справі №2-2828/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про повернення кредиту,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про повернення кредиту.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16.02.2010 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено у повному обсязі.

До Приморського районного суду м.Одеси 17.09.2025 року надійшло клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по даній справі, в якому просила скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16.02.2010 року було вжито заходів забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до розгляду даної справи по суті. Заочним рішенням суду від 16.02.2010 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 333 892,98 грн. в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору №15к-73 від 28.03.2007 року. 02.06.2010 року Приморським районним судом м.Одеси на підставі заочного рішення суду від 16.02.2010 року видано виконавчі листи щодо стягнення заборгованості у розмірі 333 892,98 грн., які були передані на примусове виконання до виконавчої служби. Постановою заступника начальника Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Гидирим А.М. винесено постанову від 03.02.2025 року про закінчення виконавчого провадження ВП №29993609 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (борг, виконавчий збір та витрати стягнуто у повному обсязі). Також зазначеною ухвалою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Проте, Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.08.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у перетині державного кордону України з підстав: тимчасове обмеження права виїзду з України на підставі ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 16.02.2025 року. На теперішній час рішення суду виконано, борг ОСОБА_1 погашено в повному обсязі, у зв`язку з чим заявниця вважає, що зазначене забезпечення підлягає скасуванню, а тому була змушена звернутися до суду з зазначеним клопотанням.

Ухвалою суду від 19.09.2025 року було призначене судове засідання з приводу розгляду клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову на 26.09.2025 року.

У судове засідання призначене на 26.09.2025 року сторони не з`явилися, ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву, в якій вимоги клопотання про скасування забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон України підтримала, просила задовольнити, справу просила розглядати за її відсутністю.

Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання з розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову не перешкоджає розгляду цього питання.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 26.09.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про повернення кредиту.

Ухвалою суду від 16.02.2010 року тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до розгляду по суті справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16.02.2010 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - задоволено у повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 333 892,98 грн. в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору №15к-73 від 28.03.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у розмірі 850,00 грн. та витрати за ІТЗ в сумі 60,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у розмірі 850,00 грн. та витрати за ІТЗ в сумі 60,00 грн.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 26.05.2010 року звернувся до суду з заявою про видачу копії рішення суду та виконавчих листів. 02.06.2010 року Приморським районним судом м.Одеси було видано виконавчі листи.

Ухвалою суду від 23.09.2022 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16.02.2010 року по справі №2-2828/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про повернення кредиту, а саме: з Публічного акціонерне товариство «Кредобанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС».

17.09.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову по даній справі, в якому просила скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України відносно неї та в якому зазначила, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16.02.2010 року було вжито заходів забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до розгляду даної справи по суті. Заочним рішенням суду від 16.02.2010 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 333 892,98 грн. в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору №15к-73 від 28.03.2007 року. 02.06.2010 року Приморським районним судом м.Одеси на підставі заочного рішення суду від 16.02.2010 року видано виконавчі листи щодо стягнення заборгованості у розмірі 333 892,98 грн., які були передані на примусове виконання до виконавчої служби. Постановою заступника начальника Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Гидирим А.М. винесено постанову від 03.02.2025 року про закінчення виконавчого провадження ВП №29993609 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (борг, виконавчий збір та витрати стягнуто у повному обсязі). Також зазначеною ухвалою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Проте, Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.08.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у перетині державного кордону України з підстав: тимчасове обмеження права виїзду з України на підставі ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 16.02.2025 року. На теперішній час рішення суду виконано, борг ОСОБА_1 погашено в повному обсязі, у зв`язку з чим заявниця вважає, що зазначене забезпечення підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою державного виконавця ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області від 24.11.2011 на підставі виконавчого листа №2-2828/10, виданого Приморським районним судом м.Одеси 02.06.2010 року відкрито виконавче провадження ВП №29993609 щодо стягнення заборгованості на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» у розмірі 333 892,98 грн., боржником за яким є ОСОБА_1 .

Постановою заступника начальника Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Гидирим А.М. винесено постанову від 03.02.2025 року про закінчення виконавчого провадження ВП №29993609 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (борг, виконавчий збір та витрати стягнуто у повному обсязі). Також зазначеною ухвалою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

У відповідності до п.8 ч.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (в редакції, чинний на час винесення ухвали суду від 16.02.2010 року) громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

В подальшому, п.8 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» виключено на підставі Закону № 888-VIII від 10.12.2015.

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.4 ст.3 ЦПК України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Правова природа зворотної дії в часі закону в законодавстві України передбачає застосування норм права, якщо вони пом`якшують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України (у чинній редакції), позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто, передбачені види забезпечення позову, серед яких відсутній такий вид як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ч.2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме у справі Гочев проти Болгарії ( Gochev v. Bulgaria ) заява № 34383/03 від 26 листопада 2009 року Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Згідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказа-ним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч.8 ст.158 ЦПК України, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги, що заходи забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1 були вжиті як забезпечення позову (тимчасова міра), таке обмеження порушує її права на вільне пересування, а саме, до розгляду справи по суті за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу, заочне рішення у справі ухвалено 16.02.2010 року, а також враховуючи те, що на примусовому виконанні у Доброславському ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса) перебувало виконавче провадження ВП №29993609 щодо стягнення заборгованості на користь ПАТ «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» у розмірі 333 892,98 грн., боржником за яким є ОСОБА_1 , яке постановою від 03.02.2025 року закінчено у зв`язку з погашенням боргу у повному обсязі, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 є обґрунтованим та заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом.

Керуючись ст.ст.3, 158, 247, 258-260, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити

Скасувати частково заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2010 року по справі №2-2828/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про повернення кредиту, а саме, скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), яке встановлене ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16.02.2010 року, шляхом обмеження у праві виїзду за кордон України до розгляду даної справи по суті.

Копію ухвали направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул.Володимирська, 26) - для виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 26.09.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.