Провадження 2/465/1116/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23.09.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Баран О.І.,

за участю секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (, електронна адреса: , місцезнаходження: 02100, м. Київ, вул. Г. Топоровського, буд. 14, зареєстрований електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС),

предмет позову: відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и в:

17 грудня 2024 року (вх.№37233/24) уповноважений представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Вілінська Г.М., звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдану майнову шкоду, що становить доплату страхового відшкодування у розмірі 145 774,53 грн.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 20.12.2024 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків (а.с. 108-110).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 121-122).

13 січня 2025 року від представника позивача, ОСОБА_7. на адресу суду надійшла заява про дистанційне ознайомлення із матеріалами справи (а.с. 127-129), який забезпечено наступного дня, згідно з довідкою про доставку електронного документа (а.с. 130).

7 лютого 2025 року (вх.№ 3899/25) від представника відповідача, Боднар О.П., надійшло клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 07.02.2025, у зв`язку із наміром подати відзив на позовну заяву та отриманням примірника позовної заяви з додатками пізніше від ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 133-135).

7 лютого 2025 року (вх.№3752/25) від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без її та позивача участі, з вирішенням клопотання про витребування від відповідача копій матеріалів страхової справи (а.с. 136).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07.02.2025 задоволено клопотання представника позивача, адвоката Вілінської Г.М., про витребування доказів. Витребувано у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» належним чином засвідчені копії:

- документів страхової справи (в тому числі звіт/висновок експерта, калькуляції), які сформувалися за фактом ДТП 10.03.2024;

- прийнятого рішення про виплату страхового відшкодування (Страховий акт);

- звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 19.09.2024 № ЦВ/24/1520, складеного ФОП ОСОБА_2 ;

- висновку експерта від 17.09.2024 № 64 за результатами транспортно-трасологічної експертизи та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 та ВАЗ, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 , складеного судовим експертом Горою I.B. Судове засідання відкладено на підставі п.4 ч. 2 ст. 223 ЦПК України до 10 год. 00 хв. 17.03.2025. (а.с. 137-139).

Ухвала Франківського районного суду м. Львова від 07.02.2025 надійшла відповідачу в його електронний кабінет 10.02.2025 (а.с. 142).

17 березня 2025 року (вх.№ 8165/25) від представника позивача надійшло клопотання про повторне скерування відповідачу ухвали суду про витребування доказів (а.с. 143).

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 07.02.2025 повторно скеровано відповідачу засобами поштового зв`язку (а.с. 144-145).

8 квітня 2025 року (вх.№11057/25) на адресу суду надійшли витребувані судом документи (а.с. 146-185).

14 травня 2025 року (вх.№15152/25) від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без її та позивача участі, з вирішенням клопотання про витребування доказів (а.с. 187-199).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.05.2025 задоволено клопотання представника позивача, адвоката Вілінської Г.М., про витребування доказів. Витребувано у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та судового експерта Гори Ігоря Володимировича належним чином засвідчені копії:

- замовлення ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на проведення транспортно-трасологічної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 та ВАЗ - 21061 реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 , яке надіслано до судового експерта 02.09.2024;

- матеріалів дорожньо-транспортної пригоди за участі указаних транспортних засобів, зокрема фотознімки пошкоджених транспортних засобів;

- пояснень водіїв про обставини пригоди, а також інших документів, що були передані експерту для проведення відповідного дослідження. Судове засідання відкладено на підставі п.4 ч. 2 ст. 223 ЦПК України до 09 год. 00 хв. 13.06.2025 (а.с. 200-202).

4 червня 2025 року (вх.№17642/25) на адресу суду від судового експерта Гори Ігоря Володимировича надійшли витребувані судом документи, скеровані супровідним листом ТОВ «Українська експертна компанія» (а.с. 207-214).

Відповідачем вимоги ухвали суду від 14.05.2025 не виконано.

28 липня 2025 року (вх.23298/25) від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі (а.с. 225-232).

28 липня 2025 року (вх.№23422/25) від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 28.07.2025 (а.с. 233).

Відтак, судом створено всі можливості для належної реалізації відповідачем своїх процесуальних прав і обов`язків. Однак, він такими не скористався, відзиву на позовну заяву не подав та допустив систематичну неявку, при цьому заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило, витребувані судом, за клопотанням представника позивача, докази суду не надав.

Крім цього, з часу ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи, 14.01.2025, та заявленого 07.02.2025 у зв`язку з отриманням матеріалів позовної заяви з додатками наміру подати відзив на позовну заяву до часу ухвалення рішення у справі сплив значний проміжок часу.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що визначене відповідачем страхове відшкодування у розмірі 5612,03 грн, з урахуванням зносу не узгоджується із фактичним розміром заподіяної потерпілому шкоди та є лише частковою виплатою страхового відшкодування. Тоді, як потерпілий просить стягнути з відповідача 145774,53 грн шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля, визначеної як різниця вартості автомобіля до та після ДТП 10.03.2024, зменшеної на суму виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання, призначене на 23.09.2025, сторони не з`явились.

Представник позивача 23.09.2025 (вх.№ 29721/25), відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подав клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, із зазначенням про підтримку позовних вимог.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Суд зазначає, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

За таких обставин суд дійшов висновку про проведення розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с. 15-16).

Настання дорожньо-транспортної пригоди та вина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлена постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.04.2024 у справі №154/1125/24 (провадження №3/154/645/24).

Відповідно до указаної постанови встановлено, що 10.03.2024 о 19 год. 40 хв. за адресою: м. Львів, вул. Антоновича, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ - 21061, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 , не надав переваги в русі автомобілю марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.11 та 2.3.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 114-115).

Відповідно до указаної постанови, провина ОСОБА_3 крім його пояснень, підтверджується рапортом працівників поліції, схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортних засобів, письмовими поясненнями порушника та іншими матеріалами справи.

Постанова Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.04.2024 у справі №154/1125/24 набрала законної сили 26.04.2024 (а.с. 115).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, суд не вправі обговорювати вину особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 234/16272/15-ц.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ - 21061, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 , була застрахована у відповідача на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №219540367 (а.с. 17).

Із розрахунку страхового відшкодування встановлено, що страхова сума за Договором №219540367 від 21.02.2024 становить 160 000,00 грн, безумовна франшиза - 0,00 грн (а.с. 163).

11 березня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування, на якій міститься відмітка про її отримання відповідачем цього ж дня за вх.№24/1520 (а.с. 18). Відповідно до змісту поданої заяви просив відшкодувати витрати, пов`язані з пошкодженням переднього бампера, крила, дверки, дверки, заднього бампера у зв`язку із ДТП, яка сталася 10.03.2024 з вини ОСОБА_3 . Виплату страхового відшкодування, без зазначення суми, просив сплатити на рахунок НОМЕР_5 .

За доводами позивача, ним 03.04.2024 через відділення «Нова пошта», експрес-накладною №3369 на адресу відділення №71 у м. Києві, для відповідача через отримувача в особі ОСОБА_4 , яка користувалася засобами зв`язку НОМЕР_6 , направлено копії документів, згідно із ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 19). Опис вкладення у матеріалах справи відсутній.

Відповідач листом №1214021 від 04.07.2024 у відповідь на запит АО «Центр захисту при ДТП «Автопоміч» звернув увагу представника, що у відповідності до п. 35.1 та 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. Повідомлено про надання Товариству заяви про страхове відшкодування, але без документів, що додаються до неї, відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому наголошено на тому, що для прийняття рішення необхідно надати документи у повному обсязі, про що також повідомлялось потерпілому. Роз`яснено, про наявність права страховика здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (а.с. 20).

11 липня 2024 року засобами поштового зв`язку, рекомендованим лисом 042 з описом вкладення, представник позивача звернувся до відповідача із заявою щодо вжиття дієвих заходів щодо виплати страхового відшкодування, додавши завірені копії документів ОСОБА_1 (паспорта, РНОКПП, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, страхового полісу) (а.с. 21-23).

16 вересня 2024 року представник позивача звернувся до Національного Банку України із скаргою, примірник якої разом із додатками, серед яких висновок експерта № 22547 від 19.04.2024, для відома скерував відповідачу (а.с. 24-29).

Відповідно до висновку експерта № 22547, складеного 19.04.2024 за результатами проведення експертом Холодцовим Д.В. експертного автотоварознавчого дослідження, оглянутого ним 05.04.2024 автомобіля позивача:

1. Ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , без врахування пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП (до ДТП), становила 262 371,13 грн.

2. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становила 352 018,75 грн.

3. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 10.03.2024, в цінах на дату ДТП.

4. Ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 10.03.2024 (в пошкодженому стані) становить 110 984,57 грн.

5. Розмір матеріального збитку (завданої шкоди), пов`язаного з «фізичним знищенням» автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 визначено як різницю вартості автомобіля до та після ДТП 10.03.2024, що становить 151 386,56 грн. (а.с. 32-66).

Із розрахунку, наведеного судовим експертом у висновку вбачається, що при здійсненні даного розрахунку було враховано коефіцієнт фізичного зносу 0,7 (а.с. 43).

Із змісту скарги вбачається, що висновок експерта № 22547 від 19.04.2024 попередньо також направлявся 23.04.2024 представнику відповідача через мобільний додаток.

Доказів скерування на адресу відповідача висновку експерта № 22547 від 19.04.2024 раніше, ніж 16.09.2024 матеріали справи не містять.

За результатом розгляду скарги представника позивача, Національний Банк України листом №14-0004/76941 від 10.10.2024 зазначив про те, що з метою з`ясування порушених у скарзі питань Банк направляв відповідачу запит та отримав роз`яснення.

Відповідно до указаного листа, документи передбачені п.35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком отримано 15.07.2024.

Відповідно до ч. 3 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

3 жовтня 2024 року страхова компанія, не порушуючи строків виплати страхового відшкодування, виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 5612,03 грн (за вирахуванням ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією. Розмір страхового відшкодування страховиком розраховано на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 19.09.2024 №ЦВ/24/1520, складеного ФОП ОСОБА_2 , відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 6052,84 грн з ПДВ на вартість матеріалів та складових.

Розмір страхового відшкодування розраховано з урахуванням Висновку експерта від 17.09.2024 №64 за результатами транспортно-трасологічної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 та «ВАЗ - 21061, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 71-73).

Дослідженням наданих відповідачем 08.04.2025 матеріалів страхової справи встановлено таке:

21 березня 2024 року автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 був оглянутий, про що свідчить відповідний Акт огляду транспортного засобу №ЦВ/24/1520 SKR (дефектна відомість), складений ОСОБА_2 , в якому вказаний характер пошкоджень транспортного засобу.

Надалі, 02.05.2024, ним же складено ремонтну калькуляцію, відповідно до якої:

вартість ремонту становить 340546,51 грн;

вирахування зношення 70% запчастин, без ПДВ - 198821,57 грн;

загальна сума після вирахувань 141724,94 грн (а.с. 152-158).

Пізніше, 19.09.2024, ним же складено ремонтну калькуляцію. Відповідно до якої вартість ремонту становить 6052,84 грн (а.с. 159-161).

На замовлення відповідача на проведення транспортно-трасологічної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, яке надійшло до ТОВ «Українська експертна компанія» 02.09.2024, судовим експертом Горою І.В., який має повну вищу технічну та юридичну освіту, експертну спеціальність 10.1 «Дослідження обставин та механізму ДТП» та 10.4. «Транспортно-трасологічні дослідження» (свідоцтва №63-22/п від 24.05.2022 ЦЕКК МЮ України, дійсне до 24.05.2025) і стаж експертної роботи з 1991 року проведено транспортно-трасологічну експертизу обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 та «ВАЗ - 21061, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 та складено Висновок експерта від 17.09.2024 №64 (а.с. 175-183).

Відповідно до Висновку експерта від 17.09.2024 №64, йому на дослідження було надано копії матеріалів ДТП: фотознімки пошкоджених транспортних засобів; копії пояснень водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про обставини пригоди та інші матеріали (а.с. 175).

Експерт, згідно із пояснень водія ОСОБА_1 , схеми місця ДТП від 10.03.2024 та фотознімків врахував, що обставини пригоди були такими: автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 рухався по головній дорозі та з правого боку, по другорядній дорозі рухався автомобіль «ВАЗ - 21061, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 . При виїзді на перехрестя автомобіль «ВАЗ - 21061, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 не надав перевагу автомобілю «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , в результаті чого сталося зіткнення автомобілів «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 та «ВАЗ - 21061, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 . В результаті зіткнення автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 отримав такі пошкодження: «бампер передній, дверь задня права, дверь передня права, крило переднє праве, задня арка права» (а.с. 177-178).

Сліди та пошкодження автомобілів експертом досліджено за допомогою наданих йому фотознімків одного автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 . У висновку експерта ніяким чином не відображено і не враховано фотознімків іншого транспортного засобу.

Відповідно до Висновку експерта від 17.09.2024 №64:

комплекс механічних пошкоджень автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , а саме: пошкодження заднього правого крила, задньої та передньої правих діверок, правого переднього крила не могли виникнути в результаті контакту автомобілів «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 та «ВАЗ - 21061», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 , так як не співпадають по локалізації та характеру утворення. Однак, пошкодження у вигляді горизонтальної подряпини на передньому правому крилі автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , не виключено, що могли виникнути в результаті взаємного контакту автомобілів за участі автомобілів «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 та «ВАЗ - 21061, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 .

Надалі, на підставі висновку експерта №64, ФОП ОСОБА_2 (сертифікат 477/2023 від 24.08.2023 суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України), склав Звіт від 19.09.2024 №ЦВ/24/1520 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого:

1. Вартість матеріального збитку завданого власнику «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , 2010 року випуску, внаслідок ДТП, складає 6052,84 грн, з ПДВ на вартість матеріалів та складових.

2. Вартість матеріального збитку завданого власнику «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , 2010 року випуску, внаслідок ДТП, складає 5612,03 грн, без ПДВ на вартість матеріалів та складових (а.с. 172).

У дослідницькій частині Звіту зроблено висновок про ринкову вартість автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , на дату оцінки у розмірі 160 049,30 грн.

Дослідженням наданої ТОВ «Українська експертна компанія» 04.06.2025 копії замовлення відповідача від 30.08.2024 №12/5215 встановлено, що на експертизу надано:

фотознімки пошкоджених транспортних засобів; копії пояснень водія ОСОБА_1 про обставини пригоди, та інші матеріали. Замовник просив експерта провести дослідження за фотознімками та іншими матеріалами (а.с. 208).

Листом ТОВ «Українська експертна компанія» (вх.№17642/25 від 04.06.2025) повідомлено про те, що копії матеріалів ДТП, які надавалися експерту на дослідження були повернуті ініціаторові, разом із висновком експерта (а.с. 207).

Із страхового акта №ЦВ/24/1520 від 03.10.2024 та розрахунку страхового відшкодування визначено суму страхового відшкодування у розмірі 5612,02 грн (а.с. 162-163).

3 жовтня 2024 року відповідач виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 5 612,03 грн, що стверджується позивачем, та зазначається у листі Національного банку України, як страхове відшкодування згідно з страховим Актом №ЦВ/24/1520 за договором страхування №219540367 від 21.02.2024.

Оцінка судом

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За підставами виникнення зобов`язання поділяють на договірні та недоговірні (позадоговірні).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченомуЗаконом № 1961-IVпорядку.

Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові від 23.09.2020, справа № 199/1100/19.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинним станом на момент виникнення цивільних правовідносин.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 зазначеного вище Закону, визначено відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Поняття фізичного знищення транспортного засобу визначено у статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої

транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Переглядаючи справу № 910/17947/15 Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 виклав висновок щодо порядку відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу. Зокрема, зауважено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Крім цього, висновки щодо порядку визначення матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу саме на момент його пошкодження, викладено у постановах Верховного Суду від 14.03.2019 у справі № 350/1857/14-ц, від 27.03.2019 у справі №285/4485/15-ц.

Щодо висновку експерта №64.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від26.12.2012 № 1950/5):

До експертної установи (експерту) надаються: документ про призначення експертизи (залучення експерта) або інші документи, які відповідно до законодавства є підставою для проведення експертизи (дослідження), об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та за клопотанням експерта - матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо) (пункт 3.2 розділу III Інструкції);

Коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта) (Пункт 3.5 розділу III Інструкції)

Відповідно до п. 2.1. Розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 основним завданням транспортно-трасологічної експертизи є:

ідентифікація за слідами, залишеними ТЗ, певного його екземпляра або установлення його типу, моделі;

визначення взаємного розташування ТЗ у момент їх контактування;

визначення місця зіткнення ТЗ і місця наїзду на перешкоду (пішохода), установлення механізму утворення слідів;

розташування ТЗ відносно проїзної частини на момент контактування.

Вирішення цих завдань здійснюється шляхом дослідження слідів, виявлених на місці ДТП, пошкоджень транспортних засобів. Тому призначати транспортно-трасологічну експертизу доцільно лише тоді, коли є можливість надати експертові об`єкти, які перебували в контакті, або матеріали справи, у яких зафіксовано сліди.

Відповідно до п. 2.2 Розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, орієнтовний перелік вирішуваних питань:

Чи залишені певні сліди (указується, які саме і на чому) ходовими частинами (колесами, шинами, гусеницями тощо) даного ТЗ?

Який механізм контактування ТЗ?

Чи залишені сліди певними частинами даного ТЗ, що виступають?

До якого типу (марки, моделі) належить ТЗ, яким залишено дані сліди?

Яким було взаємне розташування транспортних засобів під час їх зіткнення?

Яким було взаємне розташування ТЗ і перешкоди (пішохода) під час наїзду на останню (останнього)? Який механізм контактування пішохода та ТЗ? Хто з осіб, які перебували в ТЗ під час ДТП (вказуються прізвища, імена та по батькові осіб), перебував за кермом (для вирішення питань про взаємне розташування ТЗ і потерпілого та про особу, яка керувала ТЗ, призначається комплексна судово-медична, транспортно-трасологічна експертиза)?

Який з транспортних засобів під час їх зіткнення стояв, а який рухався?

На якому місці дороги сталося зіткнення транспортних засобів (наїзд на пішохода)?

Який механізм утворення слідів (удар, ковзання тощо)?

У якому напрямку відносно слідосприймальної поверхні рухався ТЗ?

Пунктом 2.3. Розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, для вирішення зазначених питань експерту надаються самі слідоутворювальні об`єкти (шини, деталі, що виступають, тощо) або експериментальні зліпки цих об`єктів (експериментальні відбитки шин на папері); предмети, на яких залишились сліди зазначених об`єктів, або зліпки (масштабні фотознімки) цих слідів, а також протоколи огляду місця події з усіма додатками до них.

Пунктами 1.6 та 5.1. Методики визначено, що обстеження КТЗ процедура інструментального або органолептичного дослідження КТЗ з метою визначення його технічного стану. Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

На вирішення експерта поставлено питання: Чи міг, з технічної точки зору, утворитись весь комплекс пошкоджень на транспортному засобі «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 в дорожній обстановці, зафіксованій в представлених на дослідження матеріалах та за обставин, викладених у поясненнях водія ОСОБА_1 .

Замовник просив експерта провести дослідження за фотознімками та іншими матеріалами, зокрема й поясненнями водія ОСОБА_1 (а.с. 208).

Дослідивши наданий відповідачем висновок №64 від 17.09.2024, суд встановив що судовим експертом Горою І.В. під час проведення транспортно-трасологічної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 та «ВАЗ» 21061, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 , не було досліджено безпосередньо об`єкти експертного дослідження (транспортні засоби). Натомість зазначений висновок експерта є виключно наслідком оцінки документів, наданих відповідачем на власний розсуд. Як наслідок, у висновку експерта взагалі не досліджувались, а відтак і не враховувались пояснення винуватця дорожньо-транспортної пригоди та не досліджувались фотознімки його пошкодженого автомобіля, що вказує на неповноту вихідних даних. Тобто, із змісту висновку експерта вбачається, що ним досліджувались фотознімки лише одного із двох автомобілів, які перебували в контакті. Тому суд погоджується із доводами представника позивача про те, що надане відповідачем експертне дослідження свідчить про однобічність та неповноту висновку експерта, з якого неможливо встановити обставини, що мають значення для справи.

В свою чергу матеріали справи свідчать про те, що позивач сприяв проведенню визначених процедур, та збору необхідної інформації для забезпечення виплати страхового відшкодування. А тому відсутні підстави вважати, що відповідач не міг представити судовому експерту об`єкт дослідження.

Крім того, наданий висновок експерта суперечить схемі місця ДТП від 10.03.2024, додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, яка складена поліцейським ВЗІРЗБУ УПП у Львівській області, та підписана обома учасниками ДТП, як винуватцем ОСОБА_3 так і потерпілим ОСОБА_1 , у якій зафіксовано механічні пошкодження автомобіля позивача ОСОБА_1 на місці ДТП 10.03.2024, а саме: деформовано і потерто: переднє ліве крило, передня права дверка, права задня дверка, заднє право крило, пошкоджено дзеркало заднього виду, а також зафіксовано механічні пошкодження автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 , яким керував винуватець ОСОБА_3 , а саме: деформація переднього правого крила, деформація решітки радіатора.

Крім того, наданий висновок експерта суперечить схемі місця ДТП від 10.03.2024року, додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, яка складена поліцейським ВЗІРЗБУ УПП у Львівській області, та підписана обома учасниками ДТП, як винуватцем ОСОБА_3 так і потерпілим ОСОБА_1 , у якій зафіксовано механічні пошкодження автомобіля позивача ОСОБА_1 на місці ДТП 10.03.2024р., а саме: деформовано і потерто: переднє праве крило, передня права дверка, права задня дверка, заднє право крило, пошкоджено дзеркало заднього виду, а також зафіксовано механічні пошкодження автомобіля ВАЗ 2106, р.н. НОМЕР_3 , яким керував винуватець ОСОБА_3 , а саме: деформація переднього правого крила, деформація решітки радіатора.

Зафіксовані на місці ДТП механічні пошкодження автомобіля позивача у схемі місця ДТП, наявні і у висновку експерта за результатами проведення експертного авто товарознавчого дослідження № 22547 від 19.04.2024року, складеного судовим експертом Холодцовим Д.В.

Для об`єктивної оцінки висновку експерта Гори І.В. та наданих йому вихідних даних, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 14.05.2025 у відповідача та судового експерта Гори Ігоря Володимировича витребувано відповідні докази

На виконання вимог ухвали суду ТОВ «Українська експертна компанія» повідомила про повернення копії наданих на дослідження матеріалів ДТП ініціаторові її проведення, разом із висновком експерта.

Однак, відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, копії матеріалів ДТП, які надавались на дослідження експерту Горі І.В. суду не надано.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відтак, виходячи з того, що експертне дослідження, надане стороною відповідача, здійснювались експертом виключно на підставі наданих відповідачем даних, без проведення безпосереднього дослідження транспортних засобів, без врахування пояснень винуватця ДТП, крім цього, із дослідженням фотознімків лише одного із двох автомобілів, які перебували в контакті, і висновок експерта Гори І.В. не узгоджується з матеріалами справи та викликає сумнів у його обґрунтованості та правильності, а тому відхиляється судом.

Крім цього, також відхиляються похідні від висновку експерта Гори І.В. Звіт ФОП ОСОБА_2 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу складеного 19.09.2024 №ЦВ/24/1520 та складена ним же ремонтна калькуляція від 19.09.2024 №ЦВ/24/1520.

При цьому, ремонтна калькуляція ФОП ОСОБА_2 від 02.05.2024 №ЦВ/24/1520, яка не пов`язана із відхиленим висновком експерта №64 від 17.09.2024 береться судом до уваги як така, що узгоджується з іншими матеріалами справи, у тому числі й висновком експертного авто товарознавчого дослідження №22547 від 19.04.2024.

Висновок судового експерта за результатами проведення експертного авто товарознавчого дослідження №22547 від 19.04.2024, який надано суду як доказ разом з поданням позовної заяви, було виконано до пред`явлення позову у цій справі, вказаний висновок є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, а особа, яка його виконувала, має кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», перед проведення експертизи експерт вказав, що обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Указаний висновок узгоджується з усіма наявними матеріалами справи.

В зв`язку з цим суд вважає, що даний висновок є належним та допустимим доказом у справі.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18, від 08 квітня 2024 року в справі № 701/453/21.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги той факт, що відповідач частково здійснив страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 5612,03 грн, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» страхового відшкодування у розмірі 145 774,53 грн та витрат за проведення експертного дослідження у розмірі 5 500,00 грн, понесених позивачем відповідно до Договору про надання експертних послуг №22547 від 03.04.2024, Акта наданих послуг №22547 від 19.04.2025 та платіжної інструкції від 05.04.2024 (а.с. 67-70).

При цьому суд дійшов висновку про те, що загальна сума страхового відшкодування (151 386,56 грн) не перевищує ліміт відповідальності за майнову шкоду за страховим полісом (160 000,00 грн).

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

При зверненні до суду позивачем сплачено 1 458,00 грн. судового збору, який зараховано до спеціального фонду державного бюджету (а.с. 7, 107).

Крім цього, представник позивача просить суд стягнути на користь позивача витрати на складання висновку експерта у розмірі 5500,00 грн та на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Витрати позивача на складання висновку експерта є підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо витрат на правову допомогу

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.

Представник позивача просить суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пункт 12 ч.3 ст. 2 ЦПК України визначає однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення стороною суми судових витрат на професійну правничу допомогу разом із першою заявою по суті спору, шляхом подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ст. 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).

Згідно із частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Частиною 3 ст.137 ЦПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до змісту додаткової постанови від 30.01.2025 у справі № 923/69/22 Верховний Суд наголосив на тому, що вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України (ч. 1 ст. 86 ГПК України), суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України (ст. 74 ГПК України) сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. 76-80 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України та підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано:

- копію Договору про надання професійної правничої допомоги №2Б/0037 від 26.04.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Центр захисту при ДТП «Автопоміч» (а.с. 91-92).

Відповідно до п.1.1. Договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених даним Договором та додатками до нього, за подією, що мала місце 10.03.2024 по вул. Антоновича, 24Б у м. Львові (а.с. 91).

Відповідно до п.3.1. Договору, об`єм, вартість послуг Адвокатського об`єднання за надання професійної правничої допомоги та порядок розрахунків передбачено в додатку (додатках) до цього Договору, що є його невід`ємними частинами (а.с. 91 зворот).

- копію Додатка №2 до Договору про надання професійної правничої допомоги №2Б/0037 від 04.07.2024 року, згідно з пункту 1 якого: плата за надані Адвокатським об`єднанням послуги на виконання Договору щодо надання правової допомоги, пов`язаної з судовим вирішенням спору щодо відшкодування шкоди становить 3000,00 грн за годину роботи адвоката. Пунктом 2 встановлено, що клієнт здійснює оплату послуг не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з моменту зарахування на банківський рахунок клієнта грошових коштів в якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 96);

- Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання професійної правничої допомоги від 22.11.2024 року, із якого вбачається, адвокатом Адвокатського об`єднання «Центр захисту при ДТП «АВТОПОМІЧ» було надано такі послуги:

зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - тривалістю 30 хв. вартістю - 1500,00 грн.;

опрацювання законодавчої бази, що регулює відносини між позивачем та відповідачем - тривалістю 30 хв. вартістю - 1500,00 грн.;

аналіз судової практики - тривалістю 1 год., вартістю - 3000,00 грн;

збір необхідних доказів для підтвердження правової позиції - тривалістю 30 хв. вартістю - 1500,00 грн.;

формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії - тривалістю 30хв. вартістю - 1500,00 грн.;

підготовка та подання позовної заяви - тривалістю 2 години вартістю - 6000,00 грн.;

підготовка клопотань про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції а також направлення їх іншим учасникам справи, підготовка та подання інших документів, заяв, клопотань по справі - тривалістю 1 год., вартістю - 3000,00 грн;

участь адвоката у судових засіданнях у Франківському районному суді м. Львова в режимі відеоконференції - тривалістю 3 години вартістю - 9000,00 грн.;

підготовка та подання клопотання про стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги - тривалістю 1 год., вартістю - 3000,00 грн.

Загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги клієнту становить 10 годин 00 хвилин (чотири години нуль хвилин), відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї нормо години в 3000,00 грн., становить 30 000,00 грн (а.с. 98).

Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

На підтвердження повноважень представника надано суду ордер про надання правничої допомоги серії ВС №1317251 від 11.10.2024, виписаний на підставі договору №2Б/0037 від 26.04.2024 про надання правничої допомоги у Франківському районному суді м. Львова та копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №388 від 22.07.2005 (а.с. 99, 100, 119, 192, 193, 228).

Судом враховується, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), принципу «pactasuntservanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому уст. 43 Конституції України (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 910/15191/19).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, основні засади (принципи) цивільного судочинства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року № 910/7032/17).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях

від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», заява № 72277/01 (пункт 80),

від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», заяви №№ 30675/06, 30785/06, 32818/06, 34468/06 та 49001/06 (пункти 34-36),

від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04 (пункт 268),

від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11 (пункт 95),

від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заява N 66561/01 (аункт 88),

зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними.

Докази, які підтверджують оплату позивачем наданих адвокатом послуг не є визначальними для розгляду заяви представника позивача, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Крім того, суд відзначає, що такі складові надання професійної правової допомоги, визначені адвокатом, як:

«зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - тривалістю 30 хв. вартістю - 1500,00 грн.;

опрацювання законодавчої бази, що регулює відносини між позивачем та відповідачем - тривалістю 30 хв. вартістю - 1500,00 грн.;

аналіз судової практики - тривалістю 1 год., вартістю - 3000,00 грн;

збір необхідних доказів для підтвердження правової позиції - тривалістю 30 хв. вартістю - 1500,00 грн.;

формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії - тривалістю 30 хв. вартістю - 1500,00 грн» - охоплюються послугою з підготовки та подання позовної заяви і не підлягають виокремленню, про що також неодноразово зазначає і Верховний Суд.

У додатковій постанові Верховного Суду від 17.01.2022 у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21), також викладено висновок про те, що зустріч із клієнтом та погодження заперечень на касаційну скаргу мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на касаційну скаргу та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом з тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 про те, що витрати на підготовку заяви про стягнення/розподіл судових витрат не підлягають відшкодуванню.

Разом із цим, зважаючи на те, що справа тривалий час перебувала на розгляді у суді першої інстанції, судом в ході судового розгляду задоволено низку клопотань представника позивача, беручи до уваги й поведінку сторони відповідача, що також призвела до затягування розгляду справи, суд вважає інші витрати позивача реальними та неминучими. Крім цього, відповідачем клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами не надано, у зв`язку із чим, судом не досліджується дотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України.

Відтак, дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, суд, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що зумовлює часткове задоволення клопотання представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та, відповідно, стягнення з відповідача на користь позивача вказаних витрат у розмірі 18 000,00 грн.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Тлумачення норм права, щодо розмежування порядку проголошення судового рішення (скороченого або повного) у разі явки учасників справи у судове засідання та складання повного судового рішення за відсутності учасників справи здійснено Верховним Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.

У зазначеній справі ним вказано про те, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення у даній справі, призначеній до розгляду на 23.09.2025, є та дата, на яку було призначено розгляд справи, 23.09.2025, а датою складення повного тексту судового рішення 29.09.2025.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» 145 774 (сто сорок п`ять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 53 копійки страхового відшкодування, 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на проведення експертизи, 1 457 (одну тисячу чотириста п`ятдесят сім) гривень 75 копійок витрат по сплаті судового збору та 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст судового рішення складено 29.09.2025 року.

Суддя: Баран О.І.