КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/4056/24

11 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Рейнарт І.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прилуцької Ніни Миколаївни на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року, постановлену під головуванням судді Машкевич К.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що сторони у справі з 19 червня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 липня 2023 року. Вказане рішення залишене в силі постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року.

У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Позивач зазначав що, починаючи з кінця 2022 року, подружжя проживає окремо в Республіці Австрія. Після припинення фактичних шлюбних відносин він переїхав в окрему квартиру у м. Відні, а ОСОБА_3 залишився проживати разом із мамою. Після того як подружжя роз`їхалося відповідачка припинила давати йому можливість бачитися та спілкуватися із сином. На сьогодні батько може бачити свого сина лише у присутності працівників служби у справах дітей міста Відня за окрему плату та в спеціально обладнаному приміщенні і не більше, ніж година за раз.

Відповідно між батьками дитини виник спір щодо участі у виховані їх малолітнього сина. При цьому, поведінка з боку ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) спрямована на віддалення батька від дитини та матиме значні негативні наслідки, а саме: посилення ступеню відчуження до тяжкої стадії, що може призвести до повної відмови дитини від спілкування з батьком, без можливості відновлення цих стосунків; ймовірні проблеми у психічному розвитку дитини (хибні оцінки реальності, викривлене міжособистісне сприйняття, низька самооцінка або неадекватно завищена, послаблення ресурсу соціалізації дитини в групі однолітків, нездатність будувати здорові стосунки в дорослому віці); хронічні депресивні стани та відчуття провини через усвідомлення дитиною власної участі у відчужені.

Посилаючись на те, що відповідачка не реагує на його вмовляння узгодити умови та способи його участі у вихованні дитини, позивач ОСОБА_1 просив суд визначити порядок та спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 наступним чином.

Встановити наступний графік спілкування батька із сином:

щоденне необмежене спілкування батька з сином засобами зв`язку (телефон, планшет, комп`ютер) за виключенням часу для навчання та перебування на гуртах, додаткових заняттях, інших розвиваючих програмах. На період до вступу сина у школу та відсутності власного телефону, щоденне спілкування батька з сином засобами відеозв`язку (телефон, планшет, комп`ютер) забезпечує мама тривалістю не менше 15 хвилин на добу;

два дні на тиждень, а за згодою матері щодня, по закінченню навчального дня (залежно від графіку навчального або дошкільного закладу та розкладу гуртків, додаткових занять тощо) до 20:00 години без присутності матері із можливістю забирати дитину з дитячого садочку, школи. У такому випадку батько забезпечує виконання домашніх завдань, участь у гуртках, конкурсах, олімпіадах, змаганнях тощо;

кожні другі та треті вихідні місяця з 20:00 години п`ятниці до 20:00 години неділі без присутності матері з відвідуванням місць дитячих розваг та відпочинку, а також з можливістю виїзду у інше місто, а за згодою матері за кордон, за виключенням необхідності участі дитини у змаганнях, олімпіадах, конкурсах тощо;

щороку друга половина літніх канікул у період з 01 серпня по 30 серпня; половина зимових канікул з розрахунку почерговості (перший рік - перша половина, наступного року друга половина); кожні другі осінні канікули та кожні другі весняні канікули (тобто щороку по черзі). Канікули син з батьком провадять без присутності матері, за місцем вибору батька, а в подальшому, також, за вибором сина, з можливістю виїзду у інше місто, а за згодою матері за кордон;

кожне друге державне свято та день народження сина батько з сином проводять у день свята; також Різдво, Пасха , день народження сина та день народження батька, у разі якщо не припадають на кожне друге свято - на наступний день без присутності матері або день у день у присутності матері, за вибором батька, а в подальшому, також, за вибором сина;

при виборі навчального закладу (дошкільного, школи), гуртків, додаткових занять, репетирові тощо мати зобов`язується повідомляти батьки та у разі його заперечення щодо такого закладу, обирати інший;

у разі зміни матір`ю постійного місця проживання сина негайно повідомляти батька про його нове місце проживання;

мати зобов`язується регулярно повідомляти батька про стан здоров`я сина та за необхідності (можливості) надавати можливість батькові провідувати сина, у разі якщо той хворіє.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року заяву представника відповідача - адвоката Натини А.О. про закриття провадження у справі задоволено.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, закрито.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прилуцька Ніна Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановлена внаслідок неповного з`ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права, що є підставою для її скасування.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково визнано наявність австрійського рішення суду щодо аналогічного спору.

Зазначає, що у провадженні Віденського суду Республіки Австрія наявний судовий процес № 8 Ps 36/22w-14.

У межах цього процесу ухвалено рішення, на яке посилається відповідач, Районного суду внутрішнього міста Відень від 09 жовтня 2024 року у справі 8 Ps 36/22w-120 за результатом розгляду заяв позивача від 29 вересня 2022 року (ON 1) про надання одноосібної опіки над ОСОБА_3 .

Натомість до Голосіївського районного суду м. Києва позивачем подано позовну заяву про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, що є окремим предметом спору та жодним чином не пов`язується із встановленням над дитиною опіки.

Опіка за своїм змістом спрямована на забезпечення інтересів дитини у разі відсутності батьківського піклування або визнання особи недієздатною.

Водночас, предмет позову у справі, що розглядається Голосіївським районним судом м. Києва містить вимоги щодо визначення порядку участі батька у вихованні дитини, яка перебуває під батьківським піклуванням, що не підпадає під категорію опіки чи піклування.

Тобто, предмет позову у справі про опіку, розгляд якої здійснюється Районним судом внутрішнього міста Відень, є відмінним від предмету позову у справі, що розглядається Голосіївським районним судом м. Києва.

Відповідно, провадження у справі №752/4056/24 не може бути закрито на підставі помилкових тверджень відповідача про тотожність спорів.

Окрім цього, усвоєму клопотанні відповідач посилався на рішення, ухвалене у межах вказаного процесу - рішенням Віденського суду Республіки Австрія від 07 травня 2022 року батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано тимчасове право на спілкування з неповнолітнім ОСОБА_3 один раз на тиждень протягом двох годин у рамках відвідування кафе.

Тобто, судом вирішено питання про надання саме тимчасового права на спілкування з ОСОБА_3 . Відповідно ОСОБА_1 мав право на зустрічі зі своїм сином протягом встановленого часу лише на тимчасовій основі, допоки вирішується спір у справі № 8 Ps 36/22w-14. На сьогодні вказане рішення припинило свою дію, оскільки у цьому процесі вже ухвалено остаточне рішення.

Оскільки ОСОБА_1 повернувся на територію України і надалі планує тут проживати, відповідно останній звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про визначення порядку та способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , з метою отримання необмеженого (на постійній основі) права на таку участь у вихованні та спілкуванні, що передбачено українським законодавством.

З урахуванням зазначеного, у межах даного спору пред`явлені позивачем вимоги є відмінними від тих, щодо яких Віденський суд Республіки Австрія ухвалив рішення від 07 грудня 2022 року у справі № 8 Ps 36/22w-14.

Отже, у справах, що розглядаються Віденським судом Республіки Австрія та Голосіївським районним судом м. Києва збігаються лише сторони, у той час як підстави та предмет позову різні.

Так, предметом позову у справі № 8 Ps 36/22w-14, в частині рішення Віденського суду Республіки Австрія від 07 грудня 2022 року слід вважати забезпечення тимчасової організації спілкування ОСОБА_1 із неповнолітнім сином ОСОБА_3 ; в частині рішення від 16 січня 2024 року - стягнення аліментів. При цьому, підставами позову є наявність перешкод у спілкуванні батька з дитиною.

Водночас, предметом позову у справі №752/4056/24 вважається встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, а підставами - позбавлення батька можливості у вихованні та спілкуванні з дитиною на постійній основі.

Тобто предмет і підстави позову у справі №752/4056/24 та у справі, що розглядалася Віденським судом Республіки Австрія відрізняються один від одного, вони не є тотожними. Наявність лише збігу сторін не є підставою для закриття провадження у справі №752/4056/24.

З урахуванням наведеного, сторона позивача вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про тотожність позову, оскільки предмет позову у справі про опіку, розгляд якої здійснювався Районним судом внутрішнього міста Відень, є відмінним від предмету позову у справі, що розглядається Голосіївським районним судом м. Києва. У справах збігаються лише сторони, при цьому з відмінністю процесуального статусу, у той час як підстави та предмет позову різні.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Прилуцька Ніна Миколаївна підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Натина Андрій Олексійович просив залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року- залишити без змін.

Третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації участь представника в судове засідання не забезпечила.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності представника третьої особи: Служби в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення позивача та представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, в якому просив суд визначити порядок та спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 наступним чином:

Встановити наступний графік спілкування батька із сином:

щоденне необмежене спілкування батька з сином засобами зв`язку (телефон, планшет, комп`ютер) за виключенням часу для навчання та перебування на гуртах, додаткових заняттях, інших розвиваючих програмах. На період до вступу сина у школу та відсутності власного телефону, щоденне спілкування батька з сином засобами відеозв`язку (телефон, планшет, комп`ютер) забезпечує мама тривалістю не менше 15 хвилин на добу;

два дні на тиждень, а за згодою матері щодня, по закінченню навчального дня (залежно від графіку навчального або дошкільного закладу та розкладу гуртків, додаткових занять тощо) до 20:00 години без присутності матері із можливістю забирати дитину з дитячого садочку, школи. У такому випадку батько забезпечує виконання домашніх завдань, участь у гуртках, конкурсах, олімпіадах, змаганнях тощо;

кожні другі та треті вихідні місяця з 20:00 години п`ятниці до 20:00 години неділі без присутності матері з відвідуванням місць дитячих розваг та відпочинку, а також з можливістю виїзду у інше місто, а за згодою матері за кордон, за виключенням необхідності участі дитини у змаганнях, олімпіадах, конкурсах тощо;

щороку друга половина літніх канікул у період з 01 серпня по 30 серпня; половина зимових канікул з розрахунку почерговості (перший рік - перша половина, наступного року друга половина); кожні другі осінні канікули та кожні другі весняні канікули (тобто щороку по черзі). Канікули син з батьком провадять без присутності матері, за місцем вибору батька, а в подальшому, також, за вибором сина, з можливістю виїзду у інше місто, а за згодою матері за кордон;

кожне друге державне свято та день народження сина батько з сином проводять у день свята; також Різдво, Пасха , день народження сина та день народження батька, у разі якщо не припадають на кожне друге свято - на наступний день без присутності матері або день у день у присутності матері, за вибором батька, а в подальшому, також, за вибором сина;

при виборі навчального закладу (дошкільного, школи), гуртків, додаткових занять, репетирові тощо мати зобов`язується повідомляти батьки та у разі його заперечення щодо такого закладу, обирати інший;

у разі зміни матір`ю постійного місця проживання сина негайно повідомляти батька про його нове місце проживання;

мати зобов`язується регулярно повідомляти батька про стан здоров`я сина та за необхідності (можливості) надавати можливість батькові провідувати сина, у разі якщо той хворіє.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні з повідомленням учасників справи (а.с. 47 том 1).

У березні 2024 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що з березня 2022 року вона разом із малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають в Республіці Австрія.За останні 2 роки вона тадитина не в`їзжали до України. Рішенням Віденського суду Республіки Австрія від 07 грудня 2022 року вже встановлено порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, а саме: ОСОБА_1 має право спілкування з дитиною раз на тиждень по 2 години. Відповідач ОСОБА_2 вважаала, що позивач навмисно приховав від суду наявність аналогічних спорів з тим самим відповідачем, по тому ж предмету спору в іноземній державі, що призвело до незаконного відкритгя Голосіївським районним судом міста Києва провадження у справі №752/4056/24 (а.с.80-98 том 1).

Заперечуючи проти клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, позивач ОСОБА_1 зазначав, що Віденським судом Республіки Австрія у межах справи № 8 Ps 36/22w-14 вирішено лише тимчасово питання про спілкування батька з ОСОБА_3 до вирішення спору по суті. Однак спір по суті не зачіпає питання щодо порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а стосується шлюбних правовідносин позивача та відповідачки. Відповідно ОСОБА_1 має право на зустрічі зі своїм сином протягом встановленого часу лише на тимчасовій основі і сьогодні такі заходи вже скасовані, рішення суду ще відсутнє, але було оголошено у судовому засіданні, у межах розгляду справи № 8 Ps 36/22w-14 (а.с. 137-146 том 1).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 липня 2024 року заяву ОСОБА_2 про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосїївської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, залишено без задоволення (а.с. 166-169 том 1).

30 жовтня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Натина Андрій Олексійович повторно подав заяву про закриття провадження в справі посилаючись на те, що існують нові обставини в справі, які є підставою для закриття провадження в справі.

Заява обґрунтована тим, що позивач при зверненні до суду посилався на наявність аналогічного спору у Відні, де йому визначено спосіб та участь у вихованні дитини.

Згідно відповіді Районного суду Внутрішнього міста Відень від 09 жовтня 2024 року, позивач 29 вересня 2022 року подав до Віденського суду заяву про одноосібну опіку та 06 жовтня 2022 року заяву про регулювання права на контакт з дитиною.

З цього випливає, що уВіденському суді питання щодо контакту батька з дитиною було розпочато набагато раніше, ніж пред?явлений позивачем позов до суду в Україні.

З точки зору ч.1 ст.3 Закону України «Про міжнародне приватне право» якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосуються правила цього міжнародного договору.

Зазначає, що відповідачка з 2022 року проживає в Республіці Австрія, позивач також має там орендоване житло, а тому вважає обґрунтованим той факт, що саме суд в Австрії має розглядати цей спір.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України « Про міжнародне приватне право» опіка (піклування), встановлена над громадянами України, які проживають за межами України, визнається дійсною в Україні, якщо проти встановлення опіки (піклування) або проти її визнання немає законних заперечень відповідної консульської установи або дипломатичного представництва України. Такі заперечення в матеріалах справи відсутні.

Станом на сьогоднішній день в справі 8Ps3/22w-120, яка розглядалась в Районному суді Внутрішнього міста Відень є рішення від 09 жовтня 2024 року, яким врегульовано питання участі позивача, як батька, в спілкуванні з дитиною.

Враховуючи, що при відкритті провадження у справі Голосіївський районний суд м.Києва не мав приведеної ним у заяві інформації, яка б давала підстави для відмови в відкритті провадження на підставі ст.186 ЦПК України, відповідач ОСОБА_2 просила задовольнити заяву з підстав, визначених ст. 255 ЦПК України, та закрити провадження в справі (а.с. 31-67 том 2).

У письмових запереченнях представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прилуцька Ніна Миколаївна просила в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі відмовити, мотивуючи це тим, що рішення Районного суду внутрішнього міста Відень від 09 жовтня 2024 року у справі 8 Ps 36/22w-120 ухвалене у межах справи про опіку, що не заперечується представником відповідача.

Натомість до Голосіївського районного суду м. Києва позивачем подано позовну заяву про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, що є окремим предметом спору та жодним чином не пов`язується із встановленням над дитиною опіки.

Опіка за своїм змістом спрямована на забезпечення інтересів дитини у разі відсутності батьківського піклування або визнання особи недієздатною.

Тобто, предмет позову у справі про опіку, розгляд якої здійснюється Районним судом внутрішнього міста Відень, є відмінним від предмету позову у справі, що розглядається Голосіївським районним судом м. Києва.

Відповідно, провадження у справі №752/4056/24 не може бути закрито на підставі помилкових тверджень відповідача про тотожність спорів.

Окрім цього, позивачем попередньо подавалося клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме рішення Районного суду внутрішнього міста Відень від 09 жовтня 2024 року у справі 8 Ps 36/22w - 120, що свідчить про відсутність в останнього наміру приховати від суду наявність іншого спору на території Республіки Австрія.

Щодо доводів відповідача про те, що саме ОСОБА_1 обрав державу де буде розглядатись спір щодо участі у спілкуванні з дитиною та 06 жовтня 2022 року подав відповідну заяву до Районного суду внутрішнього міста Відень, сторона позивача зазначила, що після 06 жовтня 2022 року позивач повернувся в Україну та станом на сьогодні прододовжує проживати на її території.

Враховуючи бажання ОСОБА_1 безпосередньо брати участь у вихованні свого сина (включаючи спілкування та зустрічі на території України), який наразі перебуває з його матір`ю на території Республіки Австрія, та наявності заперечень щодо цього з боку останньої, позивач вимушений був звернутися на території України до суду з метою встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року заяву представника відповідача - адвоката Натини А.О. про закриття провадження в справі задоволено.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною закрито.

Закриваючи провадження у справі з підстав, передбачених частиною першою статті 255 ЦПК України,суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що проживаючи в Республіці Австрія сторонами ініціювалося ряд судових процесів, у тому числі питання про опіку над дитиною та визначення способів участі позивача в вихованні дитини (право на контакт). Позивачем не заперечується, що після винесення судом рішення 07 грудня 2022 року про тимчасове врегулювання цього права, рішення суду виконувалося і він спілкувався з дитиною.

Таким чином, звернення позивача до Голосіївського районного суду м.Києва в лютому 2024 року, тобто, в період знаходження аналогічного спору сторін у провадженні Районного суду Внутрішнього міста Відень з жовтня 2022 року, відсутність такої інформації у суду при вирішенні питання про відкриття провадження в справі, є підставою для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи з наступного.

Обставини справи, які встановлені судом свідчать про те, щосторони у справі з 19 червня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 липня 2023 року.

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дитина, як і його батьки, є громадянами України та перебувають в Австрії з березня 2022 року внаслідок війни в України. Мати з дитиною досі живуть в Австрії, батько повернувся в Україну.

20 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 .

Відповідно до частин першої, другої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» зазначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).

Визначаючи підсудність справи судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні.

Частиною першою статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

За приписами частини другої статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та про наявність таких підстав суду стало відомо до відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною третьою статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналіз положень статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» та пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України вказують на те, що якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, це є підставою для прийняття судового рішення про залишення позову без розгляду.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (див: постанову Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі № 640/7778/18).

Із наданих учасниками справи письмових доказів, у тому числі судових рішень іноземної держави, слідує, що батько дитини ОСОБА_1 , 29 вересня 2022 року подав до суду заяву про одноосібну опіку над дитиною, та 06 жовтня 2022 року заяву про регулювання прав на контакт з дитиною. 07 грудня 2022 року було прийнято рішення про тимчасове врегулювання права на контакт, однак батько дитини не дотримався цього тимчасового розпорядження. Остаточне рішення щодо прав на контакт судом не прийнято, про що вказує підтвердження Районного суду Внутрішнього міста Відень від 09 жовтня 2024 року (а.с. 38 том 2).

Наявний у матеріалах справи зміст рішення Районного суду Внутрішнього міста Відень від 07 грудня 2022 року у справі про опіку 8 Ps 36/22w - 14, з перекладом, свідчить про те, що батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано тимчасове право на спілкування з неповнолітнім ОСОБА_3 один раз на тиждень протягом двох годин у рамках відвідування кафе (а.с. 94 том 1).

Рішенням Районного суду Внутрішнього міста Відень від 09 жовтня 2024 року у справі про опіку 8 Ps 36/22w - 120 відхилено заяву батька ОСОБА_1 , позбавлено його опіки та передано одній матері ОСОБА_2 . У вказаному рішенні також зазначено про те, що рішенням від 07 грудня 2022 року батькові надано тимчасове право на спілкування один раз на тиждень протягом двох годин у рамках виїздного кафе (а.с. 34-37 том 2).

Отже, в рамках даного спору про опіку в справі 8Ps3/22w-120, яка розглядалась в Районному суді Внутрішнього міста Відень, судовим рішенням не встановлювався порядок спілкування батька із сином (права на контакт з дитиною), а лише надано тимчасове право батькові ОСОБА_1 на спілкування з неповнолітнім ОСОБА_3 , що спростовує доводи клопотання сторони відповідача про те, що рішенням Районного суду Внутрішнього міста Відень від09 жовтня 2024 року у справі про опіку 8 Ps 36/22w - 120 врегульовано питання участі позивача, як батька, в спілкуванні з дитиною.

Про те, що немає своєчасного рішення для відновлення спілкування батька з неповнолітньою дитиною свідчать і встановлені обставини Верховним Судом Автрійської Республіки у рішенні від 21 січня 2025 року під час розгляду апеляції батька В`ячеслава Штайнберга у справі про опіку над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (пункт 7 рішення) - а.с. 151-154 том 2).

Зазначені документи не були предметом дослідження суду першої інстанції.

Посилаючись на те, що із підтвердження Районного суду Внутрішнього міста Відень від 09 жовтня 2024 року вбачається, що батько дитини ОСОБА_1 подав 06 жовтня 2022 року до Районного суду Внутрішнього міста Відень заяву про регулювання прав на контакт з дитиною, суд першої інстанції не встановив чи є вимоги позову у поданому 20 лютого 2024 року в цій справі позові до Голосіївського районного суду міста Києва щодо встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною тотожніми, виникли між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, що і у заяві ОСОБА_1 про регулювання прав на контакт з дитиною, поданої у 2022 році до Районного суду Внутрішнього міста Відень.

З урахуванням викладеного, у цій справі суду першої інстанції необхідно було перевірити підстави та предмет спорів у позовах, які пред`явлені в Австрії та в Україні, дату пред`явлення такого позову (заяви) в суді іноземної держави та, з огляду на це, вирішити питання застосування частини третьої статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» до спірних правовідносин.

За таких обставин, закриваючи провадження у справі за пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прилуцької Ніни Миколаївни та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат, в тому числі й понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прилуцької Ніни Миколаївни Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, враховуючи висновки Київського апеляційного суду щодо суті апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прилуцької Ніни Миколаївни задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року скасувати.

Справу за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиноюнаправити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: