РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

представника позивача - адвоката Невмержицької Т.О.

представника відповідача - адвоката Сірача В.С.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 24730,50 грн, а також судові витрати.

Обгрунтовуючи вимоги вказує, що згідно з рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29.03.2018 з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач посилається на те, що відповідач аліменти на утримання доньки в період з 01.09.2022 по 30.11.2023 не сплачував своєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 24730,50 грн.

Позивач вказує, що у зв`язку з тим, що відповідач несвоєчасно сплачував аліменти на підставі ст. 196 СК України на суму заборгованості підлягає нарахуванню пеня, розмір якої складає 52142,83 грн. З огляду на те, що пеня законодавчо обмежується розміром заборгованості, просить стягнути неустойку в розмірі 100 % заборгованості по аліментах в сумі 24730,50 грн.

ІІ. Процедура і позиції сторін

Відповідно до ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2024 справа була передана до Богунського районного суду м. Житомира за підсудністю.

Згідно з ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29.02.2024 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

01.05.2024 представник відповідача - адвокат Сірач В.Р. направив відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю (а.с. 37-39). Зазначив, що відповідачна постійній основі в повній мірі виплачує аліменти на утримання доньки, а також з власної ініціативи відкрив банківську картку, якою користується донька, та на яку він регулярно перераховує кошти для її дрібних побутових потреб, бере участь у додаткових витратах для дитини, зокрема, придбав ноутбук.

У відзиві вказано, що ОСОБА_2 умисно не вчиняв будь-яких дій з метою ухилитися від сплати аліментів, його вина у виникненні заборгованості відсутня. Заборгованість, яка вказана у довідці ДВС, виникла виключно після проведення перерахунку за заявою позивача. У зв`язку з відсутністю регулярного заробітку відповідач сплачував аліменти у розмірі 50% від прожиткового мінімума, як передбачено у виконавчому документі. Розрахунок заборгованості по аліментах був проведений державним виконавцем виходячи з розміру середньої заробітної плати по регіону. Йому не було відомо, що може бути нарахована заборгованість. Після проведення державним виконавцем перерахунку розміру аліментів відповідач сплатив заборгованість добровільно в повному обсязі.

Адвокат Сірач В.С. зауважує, що відповідач неодноразово в телефонному режимі спілкувався з державним виконавцем, який йому повідомляв, що заборгованість зі сплати аліментів в нього відсутня.

Крім того, представник відповідача просив врахувати, що його довіритель має ряд хронічних захворювань та потребує додаткових витрат на лікування.

Відповідно до ухвали суду від 12.06.2024, яка постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача Сірача В.С., витребувано з Корольовського ВДВС у м. Житомирі належним чином засвідчені копії із матеріалів виконавчого провадження №56278833 з примусового виконання виконавчого листа №296/7135/17, виданого 29.03.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки (а.с. 62-65)

Згідно з ухвалами суду від 15.01.2025 та від 05.03.2025, які постановлені судом без виходу до нарадчої кімнати та занесені до протоколу судового засідання, задоволені клопотання представника відповідача Сірача В.С., поновлено відповідачу строк для подання доказів, приєднано подані адвокатом докази до матеріалів справи (а.с. 85-92, 96-109).

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

В судових засіданнях представник позивача - адвокат Невмержицька Т.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що згідно з виданою державним виконавцем довідкою заборгованість відповідача по виплаті аліментів склала 24730,50 грн. Заперечувала, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів виникла у зв`язку з його скрутним матеріальним становищем, що давало б підстави для звільнення його від сплати пені, позаяк такі обставини не підтверджені достатніми доказами. Вважає безпідставним посилання відповідача та його представника на незадовільний стан здоров`я відповідача, оскільки захворювання відповідача не є тяжким та таким, що потребує постійного лікування і значних витрат. Представник позивача підтвердила, що відповідач придбав доньці ноутбук, відкрив для доньки банківську карту та перераховує на неї гроші на дрібні побутові потреби, проте зауважила, що позивач також поповнює рахунок доньки, а наведені обставини не звільняли його від обов`язку сплачувати аліменти у розмірі, який був визначений у виконавчому документі. Представник вказала, що придбання доньці ноутбука та швидка сплата нарахованої заборгованості свідчать про те, що відповідач приховує доходи і спростовують доводи представника відповідача про скрутне матеріальне становище ОСОБА_2 . Відповідач нарівні з матір`ю, з якою проживає донька, зобов`язаний був брати участь в її утриманні, що включає в себе щоденне харчування, забезпечення одягом та іншими побутовими речами. Проте відповідач самоусунувся від сплати аліментів на утримання доньки, що вказує на те, що він свідомо ухилявся, внаслідок чого виникла заборгованість, що є підставою для стягнення пені. Письмова промова приєднана до матеріалів справи (а.с. 129-130).

Представник відповідача - адвокат Сірач В.С. в судових засіданнях просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що відповідач був офіційно працевлаштований і відповідно щомісячно з його заробітку утримувались аліменти. В червні 2022 він був звільнений з роботи, у зв`язку з чим втратив постійний заробіток. В телефонному режимі державний виконавець роз`яснювала ОСОБА_2 , що він повинен сплачувати аліменти принаймні в мінімальному розмірі, 50% від прожиткового мінімума, що на той час становило приблизно 1400,00 грн щомісячно, що він і робив. Представник відповідача зазначив, що відповідач сплачував аліменти в мінімальному розмірі і нерегулярно у зв`язку з його звільненням з роботи, втратою постійного заробітку, погіршенням стану здоров`я, необхідністю лікування. При цьому вказував, що по мірі можливості він брав участь в матеріальному забезпеченні доньки. Додатково адвокат Сірач В.С. зауважив, що заборгованість по аліментах була нарахована лише в грудні 2023 року за зверненням позивача. Як тільки в грудні 2023 йому стало відомо про нараховану заборгованість, він одразу її сплатив. У період з вересня 2022 по грудень 2023 його довірителя жодного разу не викликали до державного виконавця, не повідомляли про наявність заборгованості.

Наведені обставини в сукупності на переконання представника відповідача вказують на те, що ОСОБА_2 свідомо не порушував свій обов`язок з утримання дитини, не ухилявся від сплати аліментів, його поведінка не була винною, що виключає можливість нарахування пені за не сплату аліментів, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи (а.с. 131- 133).

В судове засідання 18.09.2025 головний державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби Васильківська О.В. надала для огляду і дослідження матеріали виконавчого провадження. Також пояснила, що у разі звільнення боржника з роботи, підприємство одразу повідомляє державного виконавця. В свою чергу державний виконавець повинен викликати боржника, роз`яснити обов`язок сплачувати аліменти щомісячно у розмірі, визначеному в рішенні суду, боржника слід повідомити про необхідність надати державному виконавцеві інформацію про зміну місця роботи, призначення пенсії тощо. Якщо боржник не сплачує аліменти за поточний місяць хоча б в мінімальному розмірі пропорційно до прожиткового мінімума, нараховується заборгованість зі сплати аліментів, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати у відповідній місцевості.

Відповідно до ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 18.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошення якого відкладено до 9-50 год. 23.09.2025.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду

Частиною 2 статті 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

В частині 1 статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Вказаний висновок підтверджується наступним.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Нормами Сімейного кодексу України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Таким чином, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц, від 31 січня 2024 у справі №359/240/21.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, оглянувши матеріали виконавчого провадження №56278833, суд доходить висновку, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на те.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 29.03.2018з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.09.2017 і до повноліття дитини.

Рішення суду набрало законної сили, 25.04.2018 на підставі рішення суду ОСОБА_5 був виданий виконавчий лист (а.с. 13).

Прізвище позивача на « ОСОБА_6 » з « ОСОБА_7 » змінене у зв`язку з одруженням 10.10.2023 (а.с. 11).

Зі змісту розрахунку заборгованості, складеного 18.12.2023 державним виконавцем Корольовського ВДВС у м. Житомирі на вимогу позивача, у виконавчому провадженні №56278833, за період з вересня 2022 по грудень 2023 утворилась заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 24730,50 грн (а.с. 14-15).

Зі змісту розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні №56278833, складеного державним виконавцем 09.04.2024 на вимогу відповідача, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 станом на 01.04.2024 відсутня (а.с. 42).

До відзиву на позовну заяву представник відповідача долучив виписку про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 04.08.2021 по 23.04.2024 (а.с. 43-54).

Представник відповідача пояснював, що це банківська карта, яку відповідач відкрив для доньки, щоб вона могла нею користуватися. Ні позивач, ні представник позивача в судових засіданнях не заперечували цю обставину.

Зі змісту виписки вбачається, що ОСОБА_2 систематично здійснював переказ коштів на вказаний картковий рахунок, яким фактично користується його донька.

Окрім цього, систематичні перекази на картку надходили від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто кошти надходили від родичів зі сторони батька - відповідача.

В матеріалах справи наявна копія фіскального чека з магазину "Comfy" від 04.08.2023 про купівлю ноутбука вартістю 28499,00 грн (а.с. 41), долучена представником відповідача, який вказував, що ноутбук був придбаний відповідачем для доньки ( ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала таку обставину.

Згідно з консультативним висновком спеціаліста кардіолога КН «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Горбачевського «Житомирської обласної ради ОСОБА_2 12.05.2023 проходив обстеження у лікаря кардіолога, в результаті якого йому встановлений діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик середній (а.с. 87).

Зі змісту виписки із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_2 в період з 31.10.2023 по 01.11.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: стійкі залишкові явища черепномозкової травми у вигляді хронічного післятравматичного церебрального арахноідиту, післятравматичної, дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст., помірно виражені вестібуло-атактичні порушення. Вегетативна дисфункції, часті симпато-адреналоіи пароксизми. Лікворо-гіпертензійним синдром. Симптоматична епілепсія з нічними психомоторними пароксизмами. Виражений астено-невротичний синдром. Стійкий цефалгічний синдром. Атактична хода. Віддалені наслідки внутрішньочерепної травми. Негнійний менінгіт, головний біль (а.с. 88-89).

Відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, яка видана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області, ОСОБА_2 , починаючи з 2008 року отримав такі доходи: за 2008 рік 2277,09 грн, за 2009 рік - 10270,31 грн, за 2010 рік 26231,30 грн, за 2011 рік - 30704, 28 грн, за 2012 рік 35850,80 грн, за 2013 рік 00,00 грн, за 2014 рік 23814,32 грн, за 2015 рік 41900,56 грн, за 2016 рік - 46828,86 грн, за 2017 рік 52220,27 грн, за 2018 рік - 64994,69 грн, за 2019 рік 59932,91 грн, за 2020 рік 61650,00 грн, за 2021 рік - 80611,63 грн, за 2022 рік - 32838,41 грн, відомості про будь-які доходи за 2023-2024, 2025 роки - відсутні (а.с. 98-104).

В судовому засідання були оглянуті матеріали виконавчого провадження №56278833 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що з липня 2019 року із заробітку ОСОБА_2 , який був офіційно працевлаштований в ПП "Приватна фірма "Сокіл", щомісячно утримувались аліменти, про що повідомлявся державний виконавець шляхом направлення звітів про здійснені відрахування та виплати.

Позивач не мав іншого місця роботи. Останні нарахування заробітної плати в цьому підприємстві були проведені у січні 2022 року - 7090,00 грн; лютому 2022 року - 6500,00 грн та у червні 2022 - 19248,41 грн, з яких були утримані аліменти. Після зазначеного періоду відомості про отримані відповідачем доходи в матеріалах справи відсутні (а.с. 101).

На письмову вимогу ОСОБА_2 19.12.2023 йому був наданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким станом на 19.12.2023 заборгованість становить 24730,50 грн (матеріали виконавчого провадження а.с. 213-215).

Після отримання довідки про заборгованість відповідач у період з 26.12.2023 по 28.12.2023 сплатив всю суму боргу (матеріали виконавчого провадження а.с. 216-218), тобто в максимально короткий строк після здійснення державним виконавцем за зверненням позивача розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, відповідач сплатив її в повному обсязі в сумі 24730,50 грн.

Зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем, вбачається, що в період з вересня 2022 року по грудень 2023 року ОСОБА_2 сплачував аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімума, встановленого на той час для дитини відповідно віку, який становив 2833,00 грн, що складало 1416,50 грн, платежі були нерегулярними, переважно раз на два місяці: 2744,00 грн - листопад 2022 року; 1416,50 грн - грудень 2022; лютий 2023 року - 2833,00 грн; квітень 2023 - 1416,50 грн; липень 2023 - 2833, 00 грн; грудень 2023 - 2833,00 грн.

У разі сплати відповідачем щомісячного платежу по аліментам в розмірі 1416,50 грн, заборгованість зі сплати аліментів йому не нараховувалась, у разі пропуску чергового платежу - щомісячний платіж по аліментах нарахований в сумі 3030,45 грн, розмір доходу, з якого підлягають нарахуванню аліменти, визначений на рівні середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості.

Представник відповідача пояснював, що відповідач сплачував аліменти в мінімальному розмірі по мірі можливості у зв`язку із втратою постійного заробітку, а державний виконавець, на виконанні в якої в той час перебувало виконавче провадження, роз`яснила відповідачу, в якому розмірі підлягають сплаті аліменти, про можливість нарахування заборгованості в іншому розмірі не повідомляла.

Суд приймає такі доводи сторони відповідача, оскільки вони цілком підтверджуються дослідженими матеріалами справи і матеріалами виконавчого провадження.

Знайшли своє підтвердження і доводи представника відповідача про те, що протягом періоду, за який державним виконавцем нарахована заборгованість, у відповідача погіршився стан здоров`я, що також потребує певних грошових затрат.

Крім того, зі змісту матеріалів виконавчого провадження, а також з пояснень державного виконавця в судовому засіданні, судом не встановлено, що ОСОБА_2 у період, за який була нарахована заборгованість зі сплати аліментів - 1 рік 3 місяці, надсилались виклики в письмовому вигляді чи шляхом телефонограми про необхідність з`явитися до державного виконавця у зв`язку з наявністю заборгованості.

Також судом не встановлено, що у період, протягом якого нарахована заборгованість, державним виконавцем взагалі проводились виконавчі дії, направлені на стягнення аліментів.

З матеріалів виконавчого провадження, які були досліджені судом в судовому засіданні 18.09.2025, вбачається, що станом на цей час у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Отже, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що з поведінки відповідача не вбачається наявність свідомого та навмисного умислу на ухилення від сплати аліментів.

Факт надання додаткової допомоги доньці ОСОБА_11 у вигляді купівлі ноутбука та відкриття банківського рахунку батьком для забезпечення можливості користуватись грошовими коштами для побутових потреб, окремо від сплати аліментних зобов`язань, на який перераховував кошти як відповідач, так і його родичі, також на думку суду нівелює винну поведінку відповідача та його свідомий умисел, направлений на не сплату аліментів.

Суд вважає, що відповідачем на підставі наданих доказів доведено відсутність вини, спростовано презумпцію винуватості, судом не встановлено, що поведінка відповідача була умисною, не встановлено, які дії він вчиняв, які б були направлені на ухилення від сплати аліментів.

Суд не бере до уваги доводи адвоката Невмержицької Т.О. про те, що купівля відповідачем для доньки ноутбука, а також сплата ним нарахованої заборгованості, вказують на те, що він має достатній рівень матеріального забезпечення, приховує доходи, таким чином ухиляється від сплати аліментів. На підставі наданих доказів стороною позивача не доведений розмір доходу відповідача, протягом розгляду справи представником позивача не подано жодного клопотання про забезпечення або витребування доказів для підтвердження такої обставини, обов`язок доказування якої покладений саме на учасника процесу, який на неї посилається. З матеріалів справи вбачається, що відповідач сплачував аліменти у мінімальному розмірі, який був визначений у виконавчому документі. На день народження доньки зробив подарунок у вигляді ноутбука. Систематично на відкритий ним для доньки рахунок здійснював переказ грошових коштів. Наведене на переконання суду свідчить, що відповідач не ухиляється від виконання обов`язку з утримання доньки. Заперечуючи проти позову, представник відповідача покликався на те, що відсутня вина відповідача у виникненні заборгованості, що він не вчиняв ніяких свідомих дій, направлених на ухилення від сплати аліментів. А відтак визначення матеріального становища відповідача не входить до предмета доказування в такому випадку, а могло б мати значення при вирішенні питання про зменшення розміру пені відповідно до положень ч. 2 ст. 196 СК України. Суд вважає, що на підставі наданих доказів відповідачем доведено відсутність його вини у виникненні заборгованості, яка була нарахована державним виконавцем за період 1 рік 3 місяці, при цьому відповідач жодного разу не був проінформаний про можливе її нарахування.

Суд відхиляє доводи представника позивача - адвоката Невмержицької Т.О. про те, що у відповідача достатній рівень матеріального забезпечення, оскільки в досліджених в судовому засіданні матеріалах виконавчого провадження наявні відомості про придбання ним автомобіля, оскільки зазначений автомобіль 2011 року випуску був набутий в лютому 2024, тобто не в той період, протягом якого відповідачу була нарахована заборгованість зі сплати аліментів, судом не встановлювались обставини його набуття, джерела походження такого майна, і сам по собі такий факт на переконання суду не підтверджує наявність вини відповідача у виникненні заборгованості.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, на підставі досліджених у справі доказів, поданих сторонами, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, яка була нарахована в грудні 2023 року відсутня, судом не встановлено, що відповідач вчиняв свідомі, умисні дії, направлені на ухилення від сплати аліментів на утримання доньки, а відтак правові підстави для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка утворилась за період з вересня 2022 по грудень 2023, відсутні, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Представника позивача: адвокат Невмержицька Тетяна Олександрівна, робоча адреса: м. Житомир, майдан Соборний, 2/2, офіс 107.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник відповідача: адвокат Сірач Володимир Сергійович, робоча адреса: м. Житомир, вул. Кафедральна, 10.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 124 ЦПК України повний текст рішення складений 29.09.2025.

Суддя О.В. Стрілецька