Справа № 724/2641/25
Провадження № 2/724/751/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.,

за участі секретаря судового засідання: Мазної О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування позову зазначає, що 13.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №3135116, відповідно до якого відповідач засвідчив, що ознайомився з договором, графіком платежів, паспортом споживчого кредиту та його умовами. Відповідно до умов договору, сума кредиту становить 20000,00 грн., строк надання кредиту 15 днів з 13.01.2022 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 28.01.2022 р., загальні витрати за кредитом складають 5000,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 25000,00 грн., комісія за надання кредиту 2000,00 грн., проценти за користування кредитом: 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.2 Договору кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок. Позичальник має право достроково повернути кредит або частково (п.2.4.2).

В подальшому, 26.07.2024 року було укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3135116. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до ОСОБА_1 за договором №3135116.

Також зазначає, що відповідач не виконував умов кредитного договору належним чином, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви утворилась заборгованість за договором №3135116 від 13.01.2022 року в сумі 32960,00 грн., яка складається з наступного: 18000,00 заборгованість за тілом кредиту, 12960,00 заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 2000,00 грн. заборгованість за комісіями.

На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 32960,00 грн. за кредитним договором №3135116 від 13.01.2022 року, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 грн.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 29.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, однак на адресу суду повернувся конверт із вкладенням «адресат відсутній за вказаною адресою».

Пунктом 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, а тому останній вважається таким, що належно повідомлений про розгляд справи судом.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 13.01.2022. відповідач ОСОБА_1 уклав з ТОВ «МІЛОАН» договір про споживчий кредит №3135116 (а.с.36-40).

Відповідно до п.1.2 Договору сума кредиту становить 20000,00 грн., строк надання кредиту 15 днів з 13.01.2022 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 28.01.2022 р. (п. 1.3), загальні витрати за кредитом складають 5000,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 25000,00 грн., комісія за надання кредиту 2000,00 грн., проценти за користування кредитом: 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5). Згідно п.2 Договору кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок. Позичальник має право достроково повернути кредит або частково (п.2.4.2).

До матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту, в якому містяться істотні умови договору, який підписав ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, де в п. 3 Договору вказано, що сума кредиту становить 2000,00 грн., загальний строк кредитування 15 днів, мета отримання задоволення потреб не пов`язаних з підприємницькою діяльністю; спосіб надання переказу на картковий рахунок; процентна ставка 1,00 відсоток за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування; стандартна ставка -5,00 відсотків за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки фіксована; комісія за надання кредиту 2000,00 грн., що нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово; загальні витрати за кредитом 5000,00 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту - 25000,00 грн. Реальна річна процентна ставка 22,711 відсотків річних (а.с.56).

Додатком №1 до договору про споживчий кредит №3135116 від 13.01.2022 встановлено графік платежів за Договором. (а.с.54).

Згідно довідки, виданої ТОВ ФК «Елаєнс» згідно договору №3135116 14.01.2022 р. було здійснено платіж у сумі 20000,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 (а.с. 6).

Довідкою про ідентифікацію, підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з яким укладено договір №3135116 від 13.01.2022р., ідентифікований ТОВ . «МІЛОАН» у формі одноразового ідентифікатора J37585. (а.с.63).

Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за договором №3135116 в період з 14.01.2022 по 04.03.2022 заборгованість ОСОБА_1 становить 32960,00 грн., з яких: 18000,00 грн. заборгованість за кредитом (залишок по кредиту),12960,00 грн. проценти, 2000,00 грн. комісія. Також вбачається часткове погашення відповідачем боргу, а саме: 02.02.2022р. тіло кредиту в сумі 2000,00 грн., 02.02.2022 проценти в сумі 2940,00 грн., 02.02.2022 комісія (а.с.19).

Окрім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, вбачається, що станом на 01.07.2025 року загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Факторинг Партнерс» становить 32960,00 грн., з яких: 18000,00 грн. заборгованість за кредитом (залишок по кредиту),12960,00 грн. проценти, 2000,00 грн. комісія. (а.с.20).

26.07.2024 року було укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3135116. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до ОСОБА_1 за договором №3135116.(а.с.21-26)

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 року від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 32960,00 грн., з якої: 18000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 12960,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 2000,00 грн. заборгованість за комісією (а.с.33-35).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Одночасно відповідач зазначені обставини жодним чином не спростовував. Будь-яких заперечень щодо факту існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач до суду не надав. Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Щодо відступлення прав вимоги.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують відступлення прав вимоги за кредитним договором від 13.01.2022. № 3135116 від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС».

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості складає 32960,00 грн., з яких: 18000,00 грн. - тіло кредиту, 2000,00 грн. - комісія, 12960,00 грн. - проценти за користування кредитом.

Стороною відповідача даний розрахунок не спростовано, не надано власного розрахунку чи доказів виконання боргових зобов`язань.

За таких обставин, перевіривши розрахунок заборгованості, судом встановлено наявність боргу за невиконання кредитного договору в сумі 30960,00 грн., з яких: 18000,00 грн. основний борг, 12960,00 грн. проценти.

Щодо стягнення заборгованості за комісією.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11,частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19, провадження № 61-7416св20.

Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Судом в встановлено, що п.1.5.1. Договору передбачено комісію за надання кредиту в сумі 2000,00 грн. Графік платежів за договором про споживчий кредиту також містить в собі відомості щодо сплати комісії в сумі 2000,00 грн. в термін до 28.01.2022р. (а.с.54).

Зі змісту відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що відповідач здійснив оплату комісії в сумі 2000,00 грн. 02.02.2022р. (а.с.19).

Натомість п.2.2.1 Договору передбачено обов`язок відповідача сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, у випадку продовження строку кредитування. Разом з цим, ані умовами договору, ані графіком платежів не визначено розмір комісії, який підлягає сплаті за управління та обслуговування кредиту.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем встановлено плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором, є нікчемними.

Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позові вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 30960,00 грн., з яких: 18000,00 грн. основний борг, 12960,00 грн. проценти.

В решті частині щодо стягнення комісії в сумі 2000,00 грн. відмовити.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи те, що позов задоволено судом частково, а саме 93,93 % з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2275,40 грн.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правничої допомоги, суд виходить з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в позовній заяві просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 13000,00 грн.

В обґрунтування даної суми до позовної заяви додано:

- договір про надання юридичних послуг №02-07/2024 від 02.07.2024р., укладений між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.18-50);

- прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.52);

- заявка про надання юридичної допомого №48 від 02.06.2025р., де між сторонами погоджено надання правових послуг по супроводу примусових стягнень заборгованості з ОСОБА_1 , вказано вартість даних послуг в розмірі 13000,00 грн. (за надання усної консультації 4000,00 грн. (за дві години), за складання позовної заяви до суду 9000,00 грн. (за три години) (а.с.53);

- витяг з акту №13 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року (а.с.55).

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст. 137 ЦПК України.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи принципи розумності, співмірності й нескладності справи, враховуючи, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час, розгляд справи проводився у спрощеному провадженні без виклику сторін, а також те, що позов задоволено судом частково, а саме 93,93 % , суд приходить до висновку, щодо зменшення заявлених до стягнення позивачем витрат до 8000,00 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», (адреса місця місцезнаходження: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, ), заборгованість за кредитним договором №3135116 від 13.01.2022 року в сумі 30960,00 грн. (тридцять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень), яка складається з наступного: 18000,00 грн. (вісімнадцять тисяч гривень) - основний борг, 12960,00 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень) проценти.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», (адреса місця місцезнаходження: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2275,40 грн. (дві тисячі двісті сімдесят п`ять гривень 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок).

В решті частині позову щодо стягнення комісії в розмірі 2000,00 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», адреса місця місця знаходження: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 29 вересня 2025 року.

Суддя: Л. Л. ГУРАЛЬ