Справа № 331/4053/25
Провадження № 2/331/2613/2025
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 липня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., в стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2025 року позивач ОСОБА_4 , в особі представника ОСОБА_2 , який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1250331 від 07 липня 2025 року,звернулася до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, вказану позовну заяву подано до суду без дотримання вимог п. 2) ч. 3 ст. 175 ЦПК України, яким встановлено, що позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Так, виходячи з вищенаведеного, позивач, в порушення вимог п. 2) ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не зазначила у позовній заяві повні анкетні дані відповідача ОСОБА_3 , зокрема, дату народження, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти. Крім того, суд звертає увагу на те, що у тексті позовної заяви прізвище відповідачки зазначено « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 ».

Крім того, вказану позовну заяву подано до суду без дотримання вимог пунктів 3), 5), 8), 9) ч. 3 ст. 175 ЦПК України, якими встановлено, що позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Так, подана до суду позовна заява не містить відомостей щодо ціни позову, оскільки позов підлягає грошовій оцінці; не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Також, письмові докази, які позивачем додано до позовної заяви, на обґрунтування заявлених вимог, а саме: копія договору дарування від 04.04.1990 року; копія Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно; копія Експлікації; копія Журналу; копія Звідного оцінювального акту по домоволодінню; копія Викопіювання; копія Генерального плану - є неналежної якості, що позбавляє суд можливості ознайомитись із змістом зазначених вище документів (письмових доказів).

Крім того, відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Отже, позивачу необхідно зазначити ціну позову з урахуванням дійсної вартості майна на час звернення до суду з вказаним позовом, право власності на яке остання просить визнати за нею, та надати суду оригінали документів, що підтверджують сплату судового збору.

Необхідно зауважити, що до матеріалів позовної заяви позивачем долучено квитанцію № 4185-1342-5522-2908 від 02.06.2025року про сплату судового збору у сумі 3822 грн. 00 коп. платником ОСОБА_4 .

Разом з тим, відповідно до довідки старшого секретаря Олександрівського районного суду міста ЗапоріжжяПетрової А., квитанція № 4185-1342-5522-2908 від 02.06.2025року про сплату судового збору у сумі 3822 грн. 00 коп. від платника ОСОБА_4 за подання позовної заяви (про визнання права власності) приєднана до справи № 331/2068/25 (провадження № 2/331/1789/2025).

Зазначене вище свідчить про те, що квитанція про сплату судового збору № 4185- 1342-5522-2908 від 02.06.2025року прикріплена та обліковується в іншій цивільній справі № 331/2068/25 (провадження № 2/331/1789/2025). Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 20.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_4 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_7 про визнання права власності, у зазначеній вище справі визнано неподаною та повернуто позивачу.

При цьому, судовий збір сплачений за подання вказаної позовної заяви належним чином зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України і позивачу у встановленому законом порядку не повертався.

Необхідно зауважити, що у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час ухвалення оскаржуваних у цій справі судових рішень стаття 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, позивач, коли подає повторно позовну заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної позовної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної позовної заяви, яка була залишена без розгляду.

Таким чином, у цьому випадку позивач також має право повернути сплачений нею судовий збір, відповідно до квитанції про сплату № 4185-1342-5522-2908 від 02.06.2025 року. Однак, така квитанція про сплату не може бути врахована як належний доказ сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі у цій справі, так як судовий збір за нею сплачений та зарахований при поданні іншого позову.

Отже, вищезазначене свідчить про те, що позовну заяву подано до суду без дотримання вимог частин 3 та 4 статті 177 ЦПК України, положеннями якої передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлена ставка судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць в розмірі, зокрема, з 01 січня 3028,00 грн.

Отже, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлена ставка судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 1211 грн. 20 коп. та не більше 15 140 грн. 00 коп.

В той же час, позивачем не зазначено ціну позову.

При цьому, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовною заявою через підсистему «Електронний суд», то за правилами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За правилами статті 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Також, слід зазначити, що позивач не скористався правом звернутись до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати в порядку, передбаченому ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Отже, при зверненні до суду з позовною заявою позивач повинна була сплатити судовий збір, виходячи із ціни позову.

Крім того, позовну заяву подано до суду без дотримання вимог частини 1 статті 177 ЦПК України, відповідно до якої, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Враховуючи, що позивач, в особі представника, звернувся до суду з позовною заявою через підсистему «Електронний суд» в електронній формі, суд вбачає недотримання стороною позивача вказаної вище норми, так як в порушення даної норми позивачем не надано підтвердження про направлення відповідачу копій поданих до суду документів.

Таким чином, зазначені вище обставини перешкоджають відкриттю провадження у цивільній справі.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності, залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_8 строк для усунення недоліків позовної заяви, сплати судового збору і надання квитанції про сплату судового збору, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання нею вимог, викладених в ухвалі, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Яцун