ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/108/25 Номер провадження 22-ц/814/2850/25Головуючий у 1-й інстанції Литвин В. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бутенко С.Б., Чумак Ю.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником адвокатом Хлистун Іриною Миколаївною,

на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року, постановлене суддею Литвин В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається,

в с т а н о в и в:

30.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їх спільна з відповідачкою донька досягла повноліття і навчається на денній формі навчання на контрактній основі у закладі вищої освіти «Полтавський політехнічний університет імені Юрія Кондратюка». Він, батько дитини, повністю матеріально забезпечує дитину, тоді як відповідачка у добровільному порядку не надає такої допомоги, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною. Тому просить стягувати щомісячно з відповідачки на його користь на утримання повнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки з дня подання позову до суду та до досягнення донькою віку 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 15.04.2025 у позові відмовлено повністю.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України.

Із рішенням районного суду не погодився відповідач та в його інтересах адвокатом Хлистун І.М. подано апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зазначає, що дочка сторін є студенткою денної форми навчання, освітні послуги є платними, стипендію не отримує, а отже потребує фінансової підтримки від батьків. Посилаючись на норми ст.ст.199-201 СК України, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018 у справі №208/3075/16, згідно якої витрати на навчання дітей після досягнення ними повноліття, покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина, - вважає наявними підстави для стягнення заявлених у позові аліментів.

Вважає, що судом першої інстанції не надано належної уваги Акту про встановлення факту сумісного проживання батька і дитини, що визначено також рішенням суду по справі №550/1443/23 від 09.02.2024. На момент пред`явлення позову в цій справі юридичний факт, встановлений зазначеним рішенням, не змінився та донька продовжує вважати визначену адресу проживання з батьком своїм основним місцем проживання. Натомість, районний суд необґрунтовано взяв до уваги без належних доказів заяву відповідачки про проживання повнолітньої дочки у м.Полтаві зі співмешканцем. Однак відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами, що донька постійно проживає окремо від батька, а не тимчасово відсутня у зв`язку з його службою чи її навчанням.

Доводить, що, незважаючи на фізичну відсутність батька через військову службу, він продовжує підтримувати зв`язок з донькою, брати участь у її житті, забезпечувати її матеріально.

Зазначає, що відповідачка не довела належними і допустимими доказами факт неможливості сплачувати нею аліменти на повнолітню дитину, а суд не перевірив матеріальне становища відповідачки. Вважає, що не надання відповідачем відомостей про місце роботи та про щорічний дохід свідчить про її недобросовісність при здійсненні своїх процесуальних та батьківських прав.

Посилаючись на проходження військової служби, позивач не мав можливості отримати та долучити до матеріалів справи доказ, який доданий до апеляційної скарги договір про надання платної освітньої послуги від 15.08.2024.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29.05.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 09.06.2025.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, переглядаючи справу за наявними у матеріалах справи доказами, а також прийнявши доданий до апеляційної скарги доказ, оскільки він не був доданий до справи у суді першої інстанції з поважних причин, встановила такі обставини.

Сторони від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ./а.с.7/

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 16.07.2015 у справі №550/491/15-ц розірвано шлюб між позивачем і відповідачкою./а.с.8/

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 у справі №550/1443/23 визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.9-11/

У довідці від 07.11.2024 №492-72, виданій Національним університетом «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», вказано, що ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу групи 104-ФП Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», за кошти фізичних та/або юридичних осіб, орієнтовний термін навчання до 30.06.2028. Довідка дійсна до 31.12.2024./а.с.12/

Відповідно до Договору №01.52-24 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» від 15.08.2024, укладеного із вказаним освітнім закладом ОСОБА_4 , здобувачем вищої освіти є ОСОБА_3 . Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 74 800,00 грн. (за кожний із чотирьох років навчання - по 18 700,00 грн).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт проживання його з дочкою, яка продовжує навчання, тоді як згідно його ж повідомлення він перебуває на службі у Збройних Силах України, а відповідачки заявила про проживання повнолітньої дочки у місті Полтаві разом зі співмешканцем. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження рівня як його власних доходів, так і рівня доходів відповідачки, а також потреби доньки в матеріальному забезпеченні та понесення позивачем будь-яких витрат у зв`язку з навчанням доньки.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в позовних вимогах, однак при цьому вважає необхідним доповнити мотиви відмови, враховуючи таке.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється уразі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт проживання повнолітньої доньки з ним, продовження нею навчання, потребу у зв`язку з цим в матеріальній допомозі та її розмір, а також можливість відповідачки надавати таку матеріальну допомогу.

Вирішуючи позов, суд першої інстанції правильно виходив із відсутності належних доказів проживання повнолітньої дочки з батьком, оскільки таким доказом є витяг з реєстру територіальної громади.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про доведеність цього факту, який встановлений Актом про встановлення факту сумісного проживання батька і дитини та рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 у справі №550/1443/23.

По-перше, зазначене судове рішення прийнято відносно неповнолітньої дочки, тоді як відповідно до частини третьої статті 160 СК України вона, як дитина, яка досягла чотирнадцяти років, визначає своє місце проживання самостійно. По-друге, цей акт не може бути беззаперечним доказом спільного проживання за відсутності інших доказів, у тому числі витягу з реєстру територіальної громади щодо реєстрації повнолітньої дочки. По-третє, позивач, діючи диспозитивно, не залучив до участі у справі повнолітню дочку, на утримання якої просив стягнути аліменти. Суд же першої інстанції не дотримався вимог частини третьої статті 53 ЦПК України та не врахував, що рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки повнолітньої дочки сторін, яка не є стороною у справі, та не залучив її до участі у справі в якості третьої особи, не з`ясував обставини щодо її місця проживання та потреби у матеріальному забезпеченні зі сторони батьків на період її навчання.

Доводи апеляційної скарги, що, незважаючи на фізичну відсутність батька через військову службу, він продовжує підтримувати зв`язок з донькою, брати участь у її житті, забезпечувати її матеріально, - не ґрунтуються на доказах. Тоді як доданий до апеляційної скарги Договір №01.52-24 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» від 15.08.2024, згідно із яким здобувачем вищої освіти є ОСОБА_3 , укладений із указаним освітнім закладом не позивачем, а доказів здійснення ним оплати навчання за цим договором суду не надано.

Не заслуговують на увагу та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка не довела належними і допустимими доказами факт неможливості сплачувати нею аліменти на повнолітню дитину, а суд не перевірив матеріальне становища відповідача.

Враховуючи принцип змагальності цивільного судочинства, кожна сторона має довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Натомість, позивач, викладаючи у позові відповідні обставини проживання з ним дочки та надання їй матеріальної допомоги, також не виконав свій процесуальний обов`язок щодо надання доказів на підтвердження цих обставин і за правилами частини четвертої статті 12 ЦПК України несе ризик настання наслідків із цим пов`язаних.

Інших доводів на спростування правильності висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Із огляду на викладене, колегія судді приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає за можливе змінити рішення суду, доповнивши мотиви відмови у позові, в редакції мотивувальної частині цієї постанови.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником адвокатом Хлистун Іриною Миколаївною залишити без задоволення.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області змінити, доповнивши мотиви відмови у позові, в редакції мотивувальної частині цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.Б. Бутенко

О.В. Чумак