Справа № 482/1706/24
Номер провадження 2-з/482/11/2025
УХВАЛА

Іменем України

01 жовтня 2025 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Кічули В.М., розглянувши в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ярмуша В.В., про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, -

встановив:

В провадженні Новоодеського районного суду Миколаївської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства.

Ухвалою суду від 15.07.2025 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Ярмушем В.В. подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання ОСОБА_3 до ухвалення рішення по справі.

Суд дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Так, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729 цс 19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Дослідивши заяву про забезпечення позову, встановлено, що позивач обґрунтовує її тим, що відповідно до судового наказу, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області від 03.08.2024 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , а оскільки згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи позивач не є батьком ОСОБА_4 , тому вважає, що у нього відсутній обов`язок на сплату таких аліментів, у зв`язку з чим просить зупинити їх стягнення до ухвалення рішення у даній справі.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є оспорювання батьківства, зокрема виключення відомостей про батьківство ОСОБА_1 з актового запису про народження ОСОБА_4 .

Натомість у своїй заяві позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, виданого у іншій справі.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, серед яких відсутній спосіб забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, виданого у іншій справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заяви про забезпечення позову у даній справі, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову у виді зупинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання ОСОБА_4 до ухвалення рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, слід відмовити.

Керуючись ст. ст.149-150, 153, 258, 260 ЦПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Ярмуша В.В., про забезпечення позову відмовити .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: В.М. Кічула