Провадження № 2/361/6499/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.25

19 вересня 2025 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

при секретарі Михальова К.М.,

представника позивача Літвінова Р.О.,

представника відповідача Шаповал І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Літвінов Роман Олександрович, до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа.

Позов мотивований тим, що наказом акціонерного товариства «Українська залізниця» від 12.08.2021р. №2276/ос ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора Департаменту цінової політики, згідно укладеного трудового договору №477-2021 від 12.08.2021р. Після чого, позивач отримав попередження про наступне вивільнення від 26.09.2024р. №ЦПК-26, в якому зазначалось, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 29.07.2024р. та у зв`язку зі змінами №17 від 16.08.2024р. до штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця», затвердженого 01.07.2019р., Департамент цінової політики АТ «Укрзалізниця» реорганізовано та посада ОСОБА_1 підлягає скороченню.

Наказом № 2905/ос від 22.11.2024р. ОСОБА_1 було звільнено на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в зв`язку зі скороченням штату.

Вважає, що звільнення відбулось з порушенням встановленого порядку, оскільки, підприємством йому було безпідставно тричі відмовлено у переведенні за його згодою на одну із запропонованих вакантних посад, також відповідач, отримавши письмову згоду ОСОБА_1 , висував нові вимоги і умови для переведення, та надавав перевагу іншим претендентам.

Позивач просив захистити його порушені трудові права шляхом:

- визнання протиправним та скасування наказу №2905/ос від 22.11.2024р. про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту цінової політики з 27.11.2024р.

- стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.11.2024р. по день ухвалення судового рішення та понесені судові витрати.

Присутній у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Присутня у судовому засіданні представник відповідача Шаповал І.О., позовні вимоги не визнала, подала відзив на позовну заяву, за змістом якого виклала наступні обставини. Дійсно, позивач працював в АТ «Українська залізниця» на посаді заступника директора Департаменту цінової політики у вказаний у позовній заяві період. АТ «Укрзалізниця» видало Попередження про наступне вивільнення від 26.09.2024р. №ЦПК-26, в якому зазначалось, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 29.07.2024р. та у зв`язку зі змінами №17 від 16.08.2024р. до штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця», затвердженого 01.07.2019р., Департамент цінової політики АТ «Укрзалізниця» реорганізовано та посада ОСОБА_1 підлягає скороченню. Щодо незгоди позивача з відмовою у його переведенні на ті посади, які він обрав для себе - представником відповідача зазначено, що ОСОБА_1 не відповідав усім кваліфікаційним вимогам посад, які він обрав самостійно та на які він надав згоду, та не обрав жодної з тих, що були йому запропоновані, що підтверджується долученими письмовими доказами.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

По справі встановлено, що на підставі наказу від 12.08.2021р. №2276/ос ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора Департаменту цінової політики, згідно укладеного трудового договору №477-2021 від 12.08.2021р.

Також встановлено, що за змістом попередження про наступне вивільнення від 26.09.2024р. №ЦПК-26, зазначено, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 29.07.2024р. та у зв`язку зі змінами №17 від 16.08.2024р. до штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця», затвердженого 01.07.2019р., Департамент цінової політики АТ «Укрзалізниця» реорганізовано та посада ОСОБА_1 підлягає скороченню.

Наказом №2905/ос від 22.11.2024р. ОСОБА_1 було звільнено на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників.

Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, що передбачає кілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тобто, скорочення штату представляє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При проведенні звільнення працівників в зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України керівниками підприємства повинні бути дотримані вимоги ст. 42 та ст.492 КЗпП України.

У постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 по справі №6-2748цс15 викладено правовий висновок про те, що під час звільнення працівника на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації праці, у тому числі скорочення штату працівників, необхідно дотримуватись гарантій, передбачених ст.492 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважене право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник є таким, що належно виконав наведені вище вимоги КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

У разі відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації - працівник підлягає звільненню відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Ч. 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у п. 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою, на іншу роботу.

Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Подібний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2011 року у справі № 6-45цс11 та Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18).

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 07 квітня 2021 року у справі № 444/2600/19 (провадження № 61-13999св20), від 23 липня 2021 року у справі № 766/12805/19 (провадження № 61-7098св21), від 27 серпня 2021 року у справі № 712/10548/19 (провадження № 61-10299св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20 (провадження № 61-7496св21) та багатьох інших.

Нормами трудового законодавства не передбачено здійснення судом перевірки доцільності скорочення працівників, ці питання стосуються суто внутрішньої господарської діяльності окремого суб`єкта господарювання та не є предметом доказування у судових спорах (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 415/5022/18 (провадження № 61-13980св19).

Перевіряючи доводи позивача щодо обставин його звільнення, судом встановлено, що 26.09.2024р. №ЦПК-26 АТ «Укрзалізниця» видало Попередження про наступне вивільнення заступника директора Департаменту цінової політики ОСОБА_1 . Тобто відповідачем додержано вимоги щодо строків попередження позивача про наступне вивільнення працівників.

Також, письмовими доказами, вивченими у судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_1 були запропоновані на вибір для переведення близько 10600 посад, перелік яких долучений до матеріалів справи, з яких він не обрав жодної. Стосовно зазначених обраних самостійно позивачем посад, суд погоджується з підставами та обґрунтуванням сторони відповідача щодо відмови у його переведенні та доказів про їх спростування стороною позивача подано не було. Враховуючи, що інших заяв про переведення його на інші запропоновані посади на підприємстві подано не було - відбулось правомірне звільнення позивача.

Отже відповідач є таким, що не порушив вимоги ч.2 ст. 40 КЗпП України, ч.3 ст.49-2 КЗпП України, а тому підстав для задоволення позову, суд не вбачає.

Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а витрати на правову допомогу слід залишити за позивачем на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Літвінов Роман Олександрович, до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Писанець Н.В.