Справа № 587/3308/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2025 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Черних О.М., за участю секретаря судового засідання Овчаренко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Верхньосироватської сільської ради Сумського району (с. В.Сироватка, пл. Козацької Слави, 2, Сумського району, Сумської області), третя особа: приватний нотаріус Сумського РНО Хоменко О.В. ( АДРЕСА_2 ) про визнання недійсними та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку
Позивачка в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовами про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку. Позов вмотивованим тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 який був дідусем позивачки, та після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку що розташовані в АДРЕСА_3 . Земельні ділянки належали померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ №152643 від 15.06.2003 року. Була заведена спадкова справа №281/2024 після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 04.06.2025 року позивачка звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 на підставі якої приватний нотаріус СРНО Хоменко О.В. видала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок №2640 від 04.06.2025 року, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки було відмовлено з підстав того, що державний акт на право приватної власності на земельні ділянки виданий після смерті спадкодавця, про що була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Державний акт на право власності на земельну ділянку серія СМ №152643 від 15 червня 2003 року виданий на підставі рішення VII сесії XXIV скликання Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 31.01.2003 року. Тобто і державний акт і документ на підставі якого виданий правовстановлюючий документ видані після смерті власника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Представник позивача, адвокат Мазурова К.Д., в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.
Представник відповідача Верхньосироватської сільської ради, направив до суду заяву в якій просив слухати справу у їх відсутність, при вирішенні спору поклались на розсуд суду.
Третя особа, направила до суду заяву в якій просила слухати справу у її відсутність.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , який був дідусем позивачки - ОСОБА_1 (а.с.7)
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та належав померлому на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 10.10.1988 року за №216. та земельна ділянка, загальною площею 0,29 га, що розташована:
На момент смерті ОСОБА_3 проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 , що підтверджується Довідкою-характеристикою №03-29/349 від 12.06.2024 року, яка прийняла спадщину після чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав та померла.(а.с.14). ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 (а.с.8).
Згідно Довідки-характеристики №03-29/350 від 12.06.2024 року ОСОБА_5 на момент смерті була зареєстрована та фактично проживала одна за адресою: АДРЕСА_3 .(а.с.15).
Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем за законом є її син ОСОБА_4 , який не оформив своїх спадкових прав після матері - ОСОБА_5 та помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Верхньосироватською сільською радою Сумського району Сумської області, актовий запис №79.(а.с.9).
Рішенням Сумського районного суду Сумської області №587/3283/24 від 06.11.2024 року було встановлено факт постійного сумісного проживання ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 із сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адрсою: АДРЕСА_3 .(а.с.17-20).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області №587/332/25 від 14.02.2025 року ОСОБА_1 був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .(а.с21-24).

Згідно матеріалів справи та копії спадкової справи №281/2024, заведеної після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично спадкоємицею стала позивачка, донька померлого ОСОБА_1 .

04.06.2025 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 на підставі якої приватний нотаріус СРНО Хоменко О.В. видала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок №2640 від 04.06.2025 року.(а.с.25-26).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса від 04.06.2025 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки ОСОБА_1 було відмовлено з підстав того, що державний акт на право приватної власності на земельні ділянки виданий після смерті спадкодавця.(а.с.28-29).

Державний акт на право власності на земельну ділянку серія СМ №152643 від 15 червня 2003 року виданий на підставі рішення VII сесії XXIV скликання Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 31.01.2003 року. Тобто і державний акт і документ на підставі якого виданий правовстановлюючий документ видані після смерті власника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .(а.с.27).

Відповідно до ст.9 Цивільного кодексу УРСР (яка діяла на дату видачі правовстановлюючого документу) цивільна дієздатність фізичної особи припиняється у момент смерті і він фізично не міг отримувати правовстановлюючі документи на землю, а також рішення сесії Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області про передачу земельної ділянки ОСОБА_3 земельної ділянки у власність також нелегітимне.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно частин другої та третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. (подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц, провадження № 14-140цс18).

Статтею 152 Земельного кодексу України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема: г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування Інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до вимог ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Згідно статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об' єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про порушення прав позивача ОСОБА_1 як спадкоємиці земельної ділянки, а такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265, 315-319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Верхньосироватської сільської ради Сумського району (с. В.Сироватка, пл. Козацької Слави, 2, Сумського району, Сумської області), третя особа: приватний нотаріус Сумського РНО Хоменко О.В. ( АДРЕСА_2 ) про визнання недійсними та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серія СМ №152643 від 15 червня 2003 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за р.№146 виданий на ім`я ОСОБА_3 та рішення VII сесії XXIV скликання Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 31.01.2003 року про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М. Черних