Справа № 331/2640/25
Провадження № 2/331/2007/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря Солов`ян О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПрАТ Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.12.2024 р. на вул. Гоголя у м. Запоріжжі сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль Hyundai I30 р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень. Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2025 р., ДТП сталася з вини ОСОБА_3 . Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 позивачу було спричинено матеріальну та моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ СК «Інтер-Поліс», ліміт страхової суми за шкоду заподіяну майну 160 000,00 грн., франшиза нуль гривень. Згідно висновку експерта № 4324 від 12.03.2025 року вартість автомобіля відновлювального ремонту автомобіля Hyundai I30 р.н. НОМЕР_1 складає 112 562,10 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai I30 р.н. НОМЕР_1 складає 62 197,03 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, позивач в позасудовому порядку звернувся з заявою про страхове відшкодування до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» та отримав відшкодування в загальному розмірі 55 803,93 грн. Проте страховиком все одно не виконано обов`язки в повному обсязі, оскільки відповідно до висновку страховик повинен був сплатити 62 197,03 грн. На момент подання позову борг ПрАТ СК «Інтер-Поліс» складає 6393,10 грн. Позивачем було проведено відновлювальний ремонт автомобіля на СТО ФОП ОСОБА_4 . Відповідно до акту виконаних робіт від 07.02.2025 р., позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт автомобіля 106 908,00 грн. Оскільки страховик відповідно до Закону відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, то ОСОБА_3 повинен сплатити позивачу різницю між реальною вартістю проведеного відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, що складає 44 710,97 грн. Внаслідок ДТП позивачу було завдано істотної моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях з приводу пошкодження його автомобіля, а також через протиправну поведінку щодо членів його сім`ї. У зв`язку з ДТП звичайний образ життя позивача був істотно змінений у сторону погіршення. Таким чином, позивач вважає, що даним правопорушенням йому було спричинено моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 6393,10 грн. на відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 44 710,97 грн. на відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідачів 4500,00 грн. судових витрат на проведення авто товарознавчої експертизи, 10 000,00 грн. судових витрат на правничу допомогу та сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою суду від 19.05.2025 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

24.06.2025 року представником відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 24.12.2024 року за участю транспортного засобу «Хюндай», д.н. НОМЕР_1 та транспортного засобу «Рено», д.н. НОМЕР_2 має нести відповідальність винна особа в ДТП. На момент ДТП транспортний засіб «Рено», д.н. НОМЕР_2 , було забезпечено договором обов`язкового страхування ЕР221678053 внаслідок чого позивач звернувся з позовом до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» для відшкодування нанесеної шкоди. Після отримання повідомлення про настання ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування ПрАТ СК «Інтер-Поліс» було направлено аварійного комісара в порядку ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представником ПрАТ СК «Інтер-Поліс» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу у зв`язку зі зверненням позивача до страховика. Таким чином, ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на виконання вимог Закону було проведено власне розслідування та визначення розміру шкоди в строки та в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим, позивачем було надано висновок судового експерта, за результатами якої страховик здійснив доплату страхового відшкодування. Судовою експертизою встановлено, що вартість матеріального збитку з ПДВ становить 62 197,03 грн. Розмір страхового відшкодування розраховується на підставі звіту та становить суму відновлювального ремонту з урахуванням зносу на змінені деталі та вирахування ПДВ у разі ненадання доказів проведення ремонту транспортного засобу. Таким чином, ПрАТ СК «Інтер-Поліс» було зменшено розмір відшкодування на суму ПДВ та сплачено кошти у загальному розмірі 55 803,93 грн. Вважають, що ПрАТ СК «Інтер-Поліс» у повному обсязі сплачено страхове відшкодування, яке розраховано на підставі Закону № 1961-IV, а отже позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Посилаючись на зазначені обставини, просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі до ПрАТ СК «Інтер-Поліс»; стягнути витрати, які планує понести страховик у зв`язку з розглядом справи у розмірі 4000,00 грн. з позивача.

30.06.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що ПрАТ СК «Інтер-Поліс» не оспорює додані до позову докази позивача, жодних власних доказів не додає, але заперечує проти задоволення позову, вважаючи, що ним виконані зобов`язання зі сплати страхового відшкодування у повному обсязі. У відзиві ПрАТ СК «Інтер-Поліс» погоджується з тим, що не сплатив в повному обсязі страхове відшкодування та вважає, що зменшив його на розмір ПДВ. Жодних розрахунків не наводить, доказів цього не надає. ПрАТ СК «Інтер-Поліс» відомо, що ПДВ нараховується на запасні частини. Відповідно до висновку експерта № 4324 від 12.03.2025 р. вартість складових, що підлягає заміні при ремонті автомобіля Hyundai I30 р.н. НОМЕР_1 складає 78 965,42 грн. З урахуванням коефіцієнту зносу ця сума складає 28 330,35 грн. Вказаний висновок експерта ПрАТ СК «Інтер-Поліс» не оспорюється. Розрахувавши 20% ПДВ від суми 28 330,35 отримуємо 5666,07 грн., а недоплата страхового відшкодування ПрАТ СК «Інтер-Поліс» складає 6393,10 грн., тобто недоплата перевищує розмір ПДВ. Позивач наполягає на тому, що ПрАТ СК «Інтер-Поліс» не виконані зобов`язання в повному обсязі, підстав для зменшення суми страхового відшкодування на розмір ПДВ немає, оскільки позивачем підтверджено проведення відновлювального ремонту.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв суду не надав.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив не надав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 24.12.2024 р. о 15:03 год., м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 167, водій ОСОБА_3 , керуючи ТЗ Renault Clio, днз НОМЕР_2 , виїжджаючи на дорогу з двору, не надав перевагу у русі ТЗ Hundai I30, днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого сталося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2025 року (справа № 331/137/25), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 04.02.2025 року.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому, суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій ОСОБА_3 .

Транспортний засіб Hundai I30, д.н.з. НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Відповідно до висновку експерта № 4324 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Hundai I30, реєстр. № НОМЕР_1 в результаті ДТП, складеного судовим експертом Филь О.П. від 12.03.2025 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ Hundai I30, реєстр. № НОМЕР_1 після ДТП 24.12.2024 р. на дату оцінки складає 112 562,10 грн. з урахуванням ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні; матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ Hundai I30, реєстр. № НОМЕР_1 в наслідок ДТП 24.12.2024 р. на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 62 197,03 грн.

Згідно із актом № 24 виконаних робіт та наданих послуг від 12.03.2025 р., вартість проведення транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ Hundai I30, реєстр. № НОМЕР_1 склала 4500,00 грн., яку сплачено ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № 2.108403785.1 від 21.03.2025 р.

Відповідно до акту виконаних робіт від 07.02.2025 року, ФОП ОСОБА_4 проведено ремонт автомобіля Hyundai I30 реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту склала 106 908,00 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Renault Clio, р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , був застрахований у ПрАТ СК «Інтер-Поліс» за полісом № 221678053, що підтверджується довідкою перевірки чинності поліса з офіційного сайту МТСБУ, яка перебуває у відкритому доступі.

ПрАТ СК «Інтер-Поліс» було здійснено позивачу виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 55 803,93 грн., що не заперечується сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 статті 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент ДТП, далі Закон №1961-ІV).

Статтею 3 Закону № 1961-ІV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-ІV).

За статтею 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 ст. 9 Закону №1961-ІV).

У пункті 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону №1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» в зв`язку з настанням страхового випадку виникло зобов`язання відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, податку на додану вартість.

Таким чином, з ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» на користь позивача слід стягнути недоплачений розмір завданого матеріального збитку, що становить 6393,10 грн. (62 197,03 грн. 55 803,93 грн = 6393,10 грн.).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі№ 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19 (провадження №61-10010св20).

Таким чином, ОСОБА_3 має відшкодувати позивачу різницю між фактичною шкодою та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 44 710,97 грн.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р. (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п. 5 цієї постанови Пленуму згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи те, що майно позивача було пошкоджено внаслідок ДТП, та те, що внаслідок пошкодження цього майна, він зазнав певних душевних страждань, викликаних дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, клопотами по ремонту автомобіля, витрати часу на відновлення порушеного права, він має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до п. 6, 7 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно із актом № 24 виконаних робіт та наданих послуг від 12.03.2025 р., платіжної інструкції № 2.108403785.1 від 21.03.2025 р., позивачем були сплачені кошти ФОП ОСОБА_6 за проведення транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ в розмірі 4500,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 5/ц-1166-ЗП від 07.03.2025 р.; квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 07.03.2025 р., згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 10 000,00 гривень.

Однак, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу та предмет позову, з огляду на те, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та обсяг фактично наданих послуг, розміру задоволених вимог позивача, суд приходить до висновку, що заявлені витрати у розмірі 10 000,00 грн. не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер, а тому суд вважає, що є підстави для зменшення цієї суми до 4 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № КН5С-Х3МЕ-В132-Т68Х від 15.05.2025 р.

На підставі ст.141, 142 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в сумі 1092,26 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 6 393 (шість тисяч триста дев`яносто три) гривні 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 44 710 (сорок чотири тисячі сімсот десять) гривень 97 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) моральну шкоду у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на проведення автотоварознавчої експертизи по 2250 гривень 00 копійок з кожного.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору по 546 гривень 13 копійок з кожного.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) суму витрат на правничу допомогу по 2000 гривень 00 копійок з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Світлицька