УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 23.06.2025р., про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго», -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про скасування судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 23.06.2025р., про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго». Заява мотивована тим, що судовий наказ заявник не отримував, та фактично його отримав 11.09.2025року, після того, як було заблоковано картки заявника. Враховуючи те, що із судовим наказом заявник ознайомилась лише 11.09.2025 при ознайомленні у приміщенні суду із цивільною справою №127/16541/25, просить поновити пропущеного строку для подачі заяви про скасування судового наказу. Так, вказаний вище судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки нарахований стягувачем борг заявника не стосується, оскільки за вказаною адресою заявник не проживає, також заявник вважає, що наданий стягувачем розрахунок суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та оборотна відомість розраховані невірно, у зв`язку з чим заявник не згідний із вказаною стягувачом сумою заборгованості, та вважає, що вона не відповідає реальному розміру наявної заборгованості.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що КП «Вінницяоблтеплоенерго»звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування.

23.06.2025р. Вінницьким міський судом Вінницької області видано судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, яка виникла за період з червня 2022 року по березень 2025 року у розмірі 7567,00 грн, інфляційні втрати - 1070,60 грн, 3% річних - 268,82 грн, а всього 8906,42 грн (вісім тисяч дев`ятсот шість гривень сорок дві копійки) та по 100,93 грн (сто гривень дев`яносто три копійки) судового збору з кожного боржника.

Відповідно до ст. 170 ч.1 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 170ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

В заяві про скасування судового наказу заявник просив поновити строк на подання заяви про скасування судового наказу.

В матеріалах справи наявне зворонтнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення в якому міститься відмітка про отримання копії судового наказу 28.06.2025року Існюк та зазначений підпис.

ОСОБА_1 із заявою про скасування судового наказу та клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу звернулась до суду лише 29.09.2025 року, пропустивши визначений ч. 1ст. 170 ЦПК України строк подачі до суду заяви про його скасування.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, викладені у клопотанні про поновлення строку причини пропуску строку для подання заяви про скасування судового наказу, на переконання суду, не є поважними, жодним чином не доведено підстав, які об`єктивно перешкоджали вчасно звернутися з заявою про скасування судового наказу.

Разом з цим, суд зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку поважними не є, за відсутності обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику реалізувати своє право на подання заяви про скасування наказу протягом законодавчо встановленого строку та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Процесуальні строки забезпечують своєчасний розгляд справи, тим самим є процесуальною гарантією реалізації особами права на судовий захист, тобто їх встановлення законом або судом сприяє захисту прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, у розумні строки, тобто з мінімальною втратою часу. У цивільному процесуальному праві строки особливо актуальні з точки зору оцінки правомірності поведінки суб`єктів з погляду на її своєчасність.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики ЄСПЛ випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження остаточного судового рішення є порушенням принципу resjudicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

Так, у параграфі 41 рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені ЄСПЛ у справах "Науменко проти України" від 09 листопада 2004 року, "Полтораченко проти України" від 18 січня 2005 року та "Тімотієвич проти України" від 08 листопада 2005 року.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі "Перетяка та Шереметьев проти України" від 21 грудня 2010 року).

Таким чином, враховуючи, що після постановлення судового наказу пройшов значний час, боржник на час направлення його копії мав зареєстроване місце проживання у квартирі, де утворилася заборгованість, згідно звортнього повідомлення отримав копію судового наказу 28.06.2025року, а тому міг дізнатися про судове рішення та оскаржити його, враховуючи принципи правової визначеності, суд приходить до висновку про недоведеність поважності причин пропуску строку для подачі заяви про скасування судового наказу та відмову у задоволенні клопотання про його поновлення.

Відповідно до абз. 1 ч. 2ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч. 1ст. 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Враховуючи, що заявником пропущено процесуальний строк для подачі заяви про скасування судового наказу, а судом відмовлено у задоволенні клопотання про його поновлення, заява про скасування судового наказу підлягає поверненню боржнику без розгляду.

Керуючись ст.ст.130,160,170-171,247,272,353 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу від 23.06.2025 року по цивільній справі №127/16541/25 - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 23.06.2025р., про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» повернути.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: