Справа № 454/972/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з даною позовною заявою до відповідача та просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 .

Відповідно до заповіту посвідченого 12.05.2014р. секретарем Тартаківської сільської ради Савчук Б.В. усе своє майно заповів позивачці.

За життя ОСОБА_3 на праві власності належав вищевказаний житловий будинок.

23.12.2003р. між ОСОБА_3 (від імені якого діяла позивачка) та відповідачкою ОСОБА_4 9від імені якої діяла ОСОБА_5 ) був укладений договір купівлі-продажу зазначеного будинку АДРЕСА_1 .

23.12.2004р. ДКП "Червоноградське МБТІ" зареєструвало право власності на вказаний будинок за ОСОБА_6 .

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 24.07.2006 року вищевказаний договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 визнано недійсним як фіктивний та зобов`язано ДКП "Червоноградське МБТІ" скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказаний будинок.

В зв`язку з тим, що реєстрацію права власності на зазначений будинок за ОСОБА_2 не скасоване позивачка не може оформити спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3 , тому вимушена звертатись з даним позовом.

28.05.2025р. ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про повернення боргу за договором позики.

Ухвалою від 10.06.2025р. відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення боргу за договором позики та її спільному розгляді з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Представник позивача - адвокат Романів С.І. просив розгляд справи у проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Мартинюк О.І. просила розгляд справи у проводити у її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази у справі суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24.07.2006р., яке набрало законної сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.12.2003р., укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 як фіктивний, а саме вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Зобов`язано ДКП "Червоноградське МБТІ" скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказаний будинок.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт недійсності договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.12.2003р., є встановленим та не підлягає доказуванню.

Разом з цим, як встановлено з свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

З дослідженого заповіту, посвідченого секретарем Тартаківської сільської ради 12.05.2014р. та зареєстрованого в реєстрі за №93 встановлено, що ОСОБА_3 усе своє майно заповів ОСОБА_1 .

Згідно рішення виконавчого комітету Тартаківської сільської ради №26 від 29.05.2003р. за ОСОБА_3 оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Також, з дослідженої довідки №78 від 17.02.2025р. встановлено, що ОСОБА_3 до дня смерті проживав в АДРЕСА_1 . Разом з ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_8 - син та ОСОБА_9 - онук.

Відповідно до ч. 4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦПК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

За змістом п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що у зв`язку із визнанням судом недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.12.2003 р. відповідачка ОСОБА_10 не набула права власності на нього. Однак після укладення такого договору в проміжку до визнання судом його недійсним було здійснено реєстрацію ОСОБА_2 права власності на такий будинок, яку як і не було скасовано після набрання таким рішенням законної сили, хоча цим рішенням й зобов`язувалось відповідного уповноваженого суб`єкта вчинити таку дію.

Таким чином, на даний час у відповідачки відсутнє право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки недійсний правочин не може породжувати наслідок у вигляді виникнення у відповідачки такого права, проте таке її речове право надалі зареєстровано і після його припинення.

Відтак на даний час має місце реєстрація права власності відповідачки на вказаний будинок, яке при цьому у неї відсутнє, як і відсутні передбачені (законом підстави набуття нею такого права.

Водночас набуття права власності на нерухоме майно та реєстрація права власності не є тотожними поняттями, оскільки державна реєстрація речового права є лише офіційним визнанням його виникнення, зміни чи припинення із передбачених законом підстав.

В той же час, станом на сьогоднішній день реєстрація права власності відповідачки на вищевказаний будинок, однак таке право у неї не виникло, вищевказаний договір купівлі-продажу будинку від 23.12.2003 р. є недійсним з моменту його укладення і не створював юридичних наслідків у вигляді переходу права власності на будинок до відповідачки є для позивачки перешкодою для оформлення права власності на будинок в порядку спадкування.

Таким чином, в справі достатньо доказів, які свідчать про правомірність набуття позивачем житлового будинку.

Також, на підставі зазначених вище норм та висновків, викладених в постановах Верховного Суду, право позивача підлягає захисту шляхом визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, з огляду на існування перешкод для здійснення реєстрації за нею права власності на таке майно.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 200 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами, що відносяться до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі, якщо рішення не було вручено в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: О. А. Веремчук