КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/4156/25
Провадження № 2-о/488/134/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Коваль А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Довганюк Любов Борисівну, звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з заявою, в якій просив встановити юридичний факт, а саме факт смерті громадянки України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Липляни, Малинського району, Житомирської області, Україна, яка померла - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в смт Козацьке, Бериславського району, Херсонської області.

В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Козацьке, Бериславського району, Херсонської області, померла мати заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженка села Липляни, Малинського району, Житомирської області, Україна, паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області.

Вказав, що у результаті ворожого обстрілу прямим попаданням в будинок, де проживали заявник та його матір, свідоцтво про народження знищено, відновити свідоцтво про народження ОСОБА_1 неможливо, так як він народився за часи радянського союзу в росії.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується: копією Лікарського свідоцтва про смерть № 43 від 21.04.2022 року, виданого Любимівською сільською лікарською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, де зазначено що, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в віці 84 роки від хронічно серцево-судинної недостатності та ішемічної хвороби серця, оригінал свідоцтва знаходиться на тимчасово окупованій території в СМТ Козацьке та довідкою військово-громадської адміністрації Нової Каховки якою засвідчено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 від хронічно ішемічної хвороби серця.

Зазначив, що для отримання свідоцтва про смерть представник ОСОБА_1 звернувся до Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві, але йому було відмовлено, та роз`яснено, що оскільки для підтвердження факту смерті не надано оригінал документа встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Таким чином, факт смерті не зареєстрований у порядку встановленому законодавством України, у зв`язку з чим заявник звертається до суду для встановлення юридичного факту смерті.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєві від 25.09.2025 року відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересовану особу про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог.

В судове засідання заявник, його представник та представник заінтересованої особи не з`явилися.

Представник заявника в заяві просила про розгляд справи без її участі та без участі зявника, вимоги викладені в заяві підтримує, просила суд заяву про встановлення юридичного факту смерті задовольнити.

Заінтересована особа заперечень щодо задоволення заяви до суду не подавала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Козацьке, Бериславського району, Херсонської області, померла мати заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженка села Липляни, Малинського району, Житомирської області, Україна, паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області.

Смерть ОСОБА_2 підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 43 від 21.04.2022 року, виданого Любимівською сільською лікарською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, де зазначено що, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в віці 84 роки від хронічно серцево-судинної недостатності та ішемічної хвороби серця, оригінал свідоцтва знаходиться на тимчасово окупованій території в СМТ Козацьке; та довідкою військово-громадської адміністрації Нової Каховки якою засвідчено, що, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 від хронічно ішемічної хвороби серця.

Проте, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не можливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України/зоні бойових дій, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан».

Зазначене місце смерті (смт Козацьке, Бериславського району, Херсонської області) є тимчасово окупованою територією України/зоною ведення бойових дій, визначеній Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376.

Надана до Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ксерокопія лікарського свідоцтва про смерть № 43 від 21.05.2022 року не є підставою для проведення державної реєстрації смерті гр. ОСОБА_2 , відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для проведення державної реєстрації смерті на території України, отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка та належного оформлення і прийняття спадщини.

Оскільки факт смерті матері заявника не зареєстрований у порядку встановленому законодавством України, а встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, заявник звернувся в суд з даною заявою.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за № 1150/130234; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника наявні перешкоди в належному оформленні свідоцтва про смерть матері, оскільки ксерокопія лікарського свідоцтва про смерть № 43 від 21.05.2022 року не є підставою для проведення державної реєстрації смерті гр. ОСОБА_2 і не створює правових наслідків на території України.

Оскільки міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям необхідно було забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, то всі документи видані на тимчасово неконтрольованих територіях після 01.12.2014 року не можуть мати юридичних наслідків.

Державна реєстрація факту смерті, встановленого в судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Складений актовий запис про смерть включається до книги державної реєстрації смерті за поточний рік, якщо з часу настання смерті не минуло одного року, або до книги поновлених записів цивільного стану за поточний рік, якщо минуло більше року.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (ст. ст. 76-79 ЦПК України).

Зокрема, належними відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia», «IlascuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», заявники у справах за заявами про встановлення факту народження або смерті, поданих у зв`язку із воєнним станом, надзвичайним станом, збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, звільняються від сплати судового збору в усіх інстанціях.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт; рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за доцільне задовольнити вимогу про встановлення юридичного факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 317, 318, 319, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України -задовольнити.

Встановити юридичний факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Липляни, Малинського району, Житомирської області, Україна, паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Козацьке, Бериславського району, Херсонської області.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах, в тому числі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду.

Повне найменування сторін по справі:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа - Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, м. Миколаїв, проспект Богоявленський, 340/2

Суддя Я.А. Чернявська