Справа № 357/8062/25
Провадження № 2/364/309/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 , Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, в селищі Володарка, справу за позовом

ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , № тел: НОМЕР_2 , електронна адреса та електронний кабінет відсутні)

до

ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер, паспортні дані не відомі, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , засоби зв`язку не відомі)

про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

29.05.2025 позивачка звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із зазначеним позовом. 30.05.2025 суддя ознайомившись з позовом та матеріалами справи направив позовну заяву за підсудністю до Володарського районного суду Київської області.

Безпосередньо до Володарського районного суду Київської області справа надійшла 24.06.2025. у позові позивачка викладаючи обставини правовідносин та посилаючись на ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України, ст. ст. 4, 28, 175-177 ЦПК України, просить суд:

- розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 20 грудня 2013 року відділом ДРЦС реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис№ 157;

- після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_1 »;

- розгляд справи здійснювати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

25.06.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд справи по суті призначено на 24.07.2025, однак, оскільки на адресу суду не повернулися поштові повідомлення про вручення відповідачу судових -повідомлень та ухвали про відкриття провадження, судовий розгляд справи було відкладено на 25.09.2025.

Сторони про відкриття провадження та про визначену судом дату розгляду справи належним чином повідомлені шляхом направлення відповідних процесуальних документів на відомі суду адреси позивача та відповідача (адреса зареєстрованого місця проживання відповідача), про що вказують поштові відправлення долучені до матеріалів справи (а.с. 29, 30, 34, 35) та шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» ( а.с.32).

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. За останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 року у справі №908/3468/13 зробив висновок, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа суду адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку суду.

Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо.

Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило.

З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивачки викладену у позові, за відсутності відзиву, оскільки відповідач своїм правом про заперечення проти позову не скористався, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 20 грудня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 157 (а.с.6). В шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_5 (а.с.7).

В позовній заяві позивачка зазначила, що причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що вони втратили почуття взаємної поваги та любові, взаєморозуміння і підтримки Між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого збереження шлюбу та спільне проживання стало неможливим і суперечить їхнім інтересам. На даний час шлюб носить тільки формальний характер, так як вони не проживають разом, не спілкуються та не підтримують сімейно-шлюбні відносини з квітня 2024 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань.

Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і ту обставину, що подружжя не підтримує сімейно-шлюбні стосунки, небажання сторін примиритися, суд вважає, що причини, що спонукають ОСОБА_1 наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як дружини так і чоловіка.

Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі - 1211,20 гривень, отже з відповідача на користь позивачки стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ даної категорії.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, що передбачено частиною другою статті 115 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 115 СК України, ст. ст. 141, 247, 258, 263, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ідентифікаційний номер, паспортні дані не відомі, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ), зареєстрований 20 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 157 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати, сплачений судовий збір у розмірі - 1211, 20 гривень.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ( 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 22) - для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення до Київського апеляційного суду.

Суддя Г. Л. Моргун