Справа № 459/1376/25
Провадження № 2/459/340/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 вересня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.,

з участю секретаря судового засідання Середницької І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» Кумко О.Д. звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 0.022.77.1080.ФО_К від 09.10.2018р. у розмірі 86265,36 грн з яких: 11096,96грн заборгованість по тілу кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 29061,44грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 118,16 грн проценти кредитом прострочені на день подання позовної заяви; 8318,42 грн прострочені проценти кредитом; 1495,00 грн комісія за обслуговування кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 31395,00 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту; 3780,38 грн пеня; сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Заявлені позовні вимоги обгрунтовує тим, що між АТ «Юнекс Банк», правонаступником якого є - ТОВ «ФК «Омега Фінанс» та ОСОБА_1 09.10.2018 укладено кредитний договір № 0.022.77.1080.ФО_К. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу було надано кредит у сумі 50000,00 грн терміном користування до 10 жовтня 2021 року, а позичальник натомість зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та строки, визначені Договором. Умовами Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12,00 % процентів річних; комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня отримання надання кредиту у розмірі 0,0 % від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. цього Договору, комісію за обслуговування кредиту щомісячно у розмірі 2,99% від суми кредиту. АТ «Юнекс Банк» в повному обсязі виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 0.022.77.1080.ФО_К від 09.10.2018 надавши відповідачу кошти, проте він як позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 85265,36 грн. 31.03.2021 між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/03-2021, відповідно до умов якого права кредитора за основними договорами перейшли до нового кредитора у повному обсязі, а саме до ТОВ «ФК «Омега Фінанс», яке отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника ОСОБА_1 . Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 05.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи на 11.06.2025. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

У зв`язку із неявкою належним чином повідомленого відповідача розгляд справи 11.06.2025 та 13.08.2025 відкладено.

В судове засідання 24.09.2025 року сторони не з`явились.

Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив суду про причини своєї відсутності, заяв чи клопотань не подав, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2018 року між Акціонерним товариством «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0.022.77.1018.ФО_К, відповідно до умов якого Банк надає позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі 50000,00 грн, терміном користування до 10 жовтня 2021 року, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором. (а.с.16-20)

Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачу кредит у сумі 50000,00 грн терміном користування до 10 жовтня 2021р, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього Договору ( п 1.1)

П.1.4 кредитного договору визначено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі і терміни, встановлені цим Договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової домовленості сторін або достроково, відповідно до умов Договору, або чинного законодавства України.

Сторонами Договору погоджено, що надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 в Банку, Код Банку 322539, за умови сплати позичальником комісій, встановлених п1.5.2 цього Договору (п.2.1)

У відповідності до вимог п. 1.5. Договору за користування кредитом позичальник сплачує: проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12,00% річних; комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня отримання кредиту у розмірі 0,00 % від кредиту; комісію за обслуговування кредиту щомісячно у розмірі 2,99% від суми кредиту.

Згідно п. 2.2. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком не рідше, ніж один раз на місяць за період з першого по останній календарний день поточного місяця включно. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом. Комісія за обслуговування кредиту нараховується щомісячно, один раз в місяць та останній день строку кредитування.

Додатком №1 до кредитного договору визначено Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором. Відповідно до цього Графіку погашення, кредит надавався строком з 10.10.2018 по 08.10.2021. Всього сума платежів за кредитом протягом дії Договору мала скласти 113561,53грн. (а.с.21-23)

На підтвердження надання банком кредитних коштів та користування ними відповідачем надано виписку АТ «Юнекс Банк» по особовому рахунку за період з 11.12.2018 по 31.03.2021, з якої вбачається, що кредитодавець 10.10.2018 виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, а позичальник в порушення вимог кредитного договору не здійснював вчасно і в повній мірі щомісячні платежі на погашення кредитних коштів, процентів за користування кредитом та комісії за його обслуговування. З цієї виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, при цьому, неналежним чином виконував свої кредитні зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, інших обов`язкових платежів. (а.с.24-84). Внаслідок невиконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань утворилась заборгованість.

Позивач вказує, що розмір заборгованості за кредитним договором № 0.022.77.1080.ФО_К від 09.10.2018р. становить 86265,36 грн з яких: 11096,96грн - заборгованість по тілу кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 11096,96грн заборгованість по тілу кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 29061,44грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 118,16 грн проценти кредитом прострочені на день подання позовної заяви; 8318,42 грн прострочені проценти кредитом; 1495,00 грн комісія за обслуговування кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 31395,00 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту; 3780,38 грн пеня.

Цивільний кодекс України у ст.ст.3,6,203,626,627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1 до складу якого входять: права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, продаж/відступлення шляхом укладання договору факторингу за незабезпеченими кредитними договорами укладеними між АТ «ЮНЕКС БАНК» та фізичними особами. Організатором аукціону та власником активів якого було Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується Протоколом електронного аукціону № UA-РS-2021-03-19-000106-1 від 28 березня 2021 року. (а.с.104-105)

31 березня 2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Відповідно до умов даного договору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.022.77.1018.ФО_К від 09.10.2018 р. (а.с.89-95)

Станом на 31 березня 2021 року відповідно до Реєстру прав вимог, що є додатком 1 до договору факторингу № 31/03-2021 та акту прийому передачі прав вимоги до даного договору факторингу, що є додатком 2 сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 0.022.77.1018.ФО_К від .05.2019 р. перед новим кредитором ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає 85265грн. 36 коп., з яких:

- 11 096 грн. 96 коп. заборгованість по тілу кредиту прострочена на день подання позовної заяви;

- 29 061 грн. 44 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту;

- 118 грн. 16 коп. - проценти за кредитом прострочені на день подання позовної заяви;

- 8318 грн. 42 коп. прострочені проценти кредитом;

- 1495 грн. 00 коп. - комісія за обслуговування кредиту прострочена на день подання позовної заяви;

- 31395 грн. 00 коп. прострочена комісія за обслуговування кредиту;

- 3760 грн. 38 коп. штрафи, пеня.

Кількість днів прострочення станом на 31.03.2021 року складає 630 днів. (а.с.97-103)

16.11.2021 ТОВ «ФК «Омега Фінанс» направило ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги, в якому зазначені сума заборгованості за кредитним договором та реквізити для сплати заборгованості, яке, згідно поштового повідомлення, отримано відповідачкою. (а.с.85-88). Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Таким чином, позивач ТОВ «ФК«Омега Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму заборгованості за договором № 0.022.77.1018.ФО_К від 09.10.2018 р.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином, що спричинило виникнення заборгованості.

У встановлений процесуальним законом строк відповідач не скористалася процесуальним правом висловити свої заперечення на позов, спростувати заявлені позовні вимоги та надати докази, які могли б підтвердити належне виконання нею договірних зобов`язань.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відтак, суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як правонаступник сторони договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, а саме в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків.

Разом з тим, що стосується заявлених позивачем вимог в частині стягнення пені у розмірі 3780,38 грн та комісії за обслуговування кредиту простроченої на день подання позовної заяви у розмірі 1495,00 грн, простроченої комісії за обслуговування кредиту у розмірі 31395,00 грн, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині виходячи з такого.

Відповідно до п. 1.5.3. кредитного договору № 0.022.77.1018.ФО_К від 09.10.2018 встановлено комісію за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 2,99% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів.

У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору щодо вчасного виконання взятих на себе кредитних зобов`язань, позивачем нараховано заборгованість за комісією за обслуговування кредиту у розмірі 1495,00 грн простроченої на день подання до суду та 31395,00 грн простроченої комісії за обслуговування кредиту.

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування»та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, положення укладених між сторонами кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними.

Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Правова позиція про те, що умова кредитного договору в частині встановлення платежу за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами - є нікчемною та не потребує визнанню недійсною, викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 708/195/19 (провадження № 61-1789св19) та 01 квітня 2020 р. у справі №583/3343/19 ( провадження №61-22778св 19), а у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19.

Згідно постанови Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі (а) за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи (б) за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи (в) за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Встановлення судом нікчемності наведених умов Договору є підставою для відмови у стягненні нарахованої позивачем комісії.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що нарахування заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями за обслуговування кредиту у розмірі 1495,00 грн простроченої на день подання до суду та 31395,00 грн простроченої комісії за обслуговування кредиту не відповідає вимогам законодавства.

Статтями 546, 549ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з п.15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК Україниу разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

У відповідності до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин, який надалі неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку та відмінений 30 червня 2023 року (постанова КабінетуМіністрів України№ 651від 27червня 2023 року).

Беручи до уваги наведене, на період карантину позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь позикодавця штрафу/пені, що нараховано у період карантину до 31 березня 2021 року, про що вказано самим позивачем у позовній заяві (інша дата нарахування у матеріалах справи відсутня). Тому вимоги в цій частині не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та відхиляються судом. Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2023 року у справі № 709/1320/21.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Омега Фінанс» щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами по кредиту.

Також, позивачем заявлено про відшкодування за рахунок відповідача 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно доч.ч.1,3ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу .

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третястатті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шостастатті 137 ЦПК України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третястатті 141 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у поставові від 26 червня 2024 року (справа № 686/5757/23) зробила правовий висновок, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК Українисуду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У підтвердження понесення судових витрат позивач надає договір про надання правової допомоги від 03 лютого 2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» та АО «Немесіда» (а.с.108-113), та Акта наданих послуг від 25.04.2025 встановлено факт надання позивачу послуг правової допомоги, зокрема: вивчення матеріалів кредитної справи ОСОБА_1 , проведення правового аналізу та визначення правової позиції; складення позовної заяви, підготовка доказів до неї та інших документів, аналіз судової практики на загальну суму наданих послуг у розмірі 6000 грн. (а.с.117)

Згідно платіжної інструкції від 25.04.2025р дану суму ТОВ ФК «Омега Фінанс» було оплачено АО «Немесіда». (а.с.118)

Суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом вказаних вище послуг. Вказаний спір належить до категорій малозначних справ, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, щодо вирішення вказаного спору існує безліч судової практики, зокрема Верховного Суду, яка є сталою, надання консультації з вивченням документів та складення шаблонної позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду для професійного досвідченого адвоката не складає дуже багато часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, а також беручи до уваги часткове задоволення позову, суд дійшов переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, необґрунтованим та не пропорційним до предмета спору, у зв`язку з чим підлягає зменшенню до 4000,00 гривень. Отже заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1380,59 грн., виходячи з наступного розрахунку 48594,98 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (ставка судового збору) : 85265,36 грн. (сума заявлених позовних вимог).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 258,259, 263- 265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 0.022.77.1018.ФО_К від 09.10.2018 у розмірі 48594 (сорок вісім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 98 копійок, з яких 11096,96грн заборгованість по тілу кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 29061,44грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 118,16 грн проценти кредитом прострочені на день подання позовної заяви; 8318,42 грн прострочені проценти кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» 1380 (одну тисячу триста вісімдесят) гривень 59 копійок судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» (, місцезнаходження: 01042, м.Київ, вул.Саперна поле, 12, офіс 1007).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 30.09.2025 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська