Справа № 541/1956/25
Провадження № 2/539/1291/2025
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Бас В.Г.,
учасники справи у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (адреса місця знаходження: Львівська область, місто Львів, вулиця Степана Бандери, будинок №87, офіс №54, ЄДРПОУ - 42655697) (далі позивач) звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовною заявою до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд:
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (адреса місця знаходження: Львівська область, місто Львів, вулиця Степана Бандери, будинок №87, офіс №54, ЄДРПОУ - 42655697) заборгованість за Договором про споживчий кредит №102458 від 07 листопада 2022 року у сумі 10 401,84 грн.
Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 07 листопада 2022 року між відповідачем та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІТПЛЮС» (далі первісний кредитор) було укладено кредитний договір у формі електронного документа із використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг грошові кошти та зобов`язувався їх повернути та сплатити відсотки за їх користування, але не зробив цього.
28 червня 2023 року між первісним кредитором та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача за заборгованістю, що виникла у зв`язку із його невиконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним з первісним кредитором. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання перед первісним кредитором щодо повернення кредитних коштів та сплати відповідних відсотків за користування ними, позивач, керуючись умовами договору факторингу звернувся за їх стягнення у судовому порядку.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 626, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо обов`язковості умов укладених договорів; статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» щодо належної форми кредитного договору електронної форми; статей 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625 ЦК України, статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та статей 512, 514 ЦК України щодо правових підстав зміни кредитора у зобов`язанні.
Відповідач до суду відзив на позовну заяву не надіслав, свою позицію щодо позовної заяви не висловив.
Заяви, клопотання учасників справи
Разом із поданням позову, а також 14 липня 2025 року представник позивача надіслав до суду клопотання про здійснення розгляду цієї справи без його участі, а також не заперечував проти винесення заочного рішення.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 травня 2025 року вищевказану справу передано за підсудністю до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі суд).
За результатами автоматизованого розподілу судових справ 16 червня 2025 року вказана цивільна справа передана на розгляд судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Рудалєвій Л.В.
Ухвалою від 18 червня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у цивільній справі та вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив на 15 липня 2025 року.
Судове засідання відкладалося на 04 серпня та 23 вересня 2025 року.
Ухвалою від 18 вересня 2025 року суд постановив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
07 листопада 2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІТПЛЮС» (первісний кредитор) та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит №102458 (далі кредитний договір) відповідно до пункту 2.1 якого первісний кредитор надає відповідачу (позичальнику) грошові кошти у борг, а позичальник зобов`язується їх повернути, сплатити проценти за користування ними, а також сплатити комісію за надання кредиту (а.с.8-10).
Договір про споживчий кредит, який складається з публічної та індивідуальної частини, а також графіку платежу(ів) набирає чинності з моменту підписання сторонами індивідуальної частини та діє до повного виконання позичальником зобов`язань по цьому договору (пункт 3.1 кредитного договору).
Кредитний договір відповідач підписав шляхом проставлення на всіх аркушах примірника особистий підпис.
Сума кредиту становить 5 334,00 грн, надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору у наступному порядку: 4 000,00 грн - на номер рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 в національній валюті, 1 333,50 грн погашення заборгованості за комісією (пункт 2.2.1 кредитного договору).
Комісія за управління кредитом складає 100 грн (пункт 2.4 кредитного договору). Комісія за надання кредиту 1 333,50 грн (пункт 2.5 кредитного договору).
Загальний строк кредитування 84 дні з 07 листопада 2022 року (дата надання кредиту) до 30 січня 2023 року (пункт 2.6 кредитного договору).
Аналогічні відомості про розмір кредиту, суму відсотків, строк його дії визначено у Паспорті споживчого кредитування (а.с.14-15).
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 550,00% річних (пункт 2.3 кредитного договору).
Згідно з графіком платежів, які є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с.12) загальна вартість кредиту становить 9 906,84 грн, сума кредиту за договором 5 334,00 грн, проценти за користування кредитом 4 566,84 грн, комісія за надання кредиту 1 333,50 грн (вираховується із суми кредиту).
Відповідно до Платіжного доручення № CRD 407027 первісний кредитор через АТ КБ «ПРИВАТБАНК» перерахував відповідачу кошти за кредитним договором у сумі 4 000,50 грн (а.с.11).
28 червня 2023 року між первісним кредитором та позивачем було укладено Договір факторингу №28/06/2023-01 (далі договір факторингу), відповідно до умов якого первісний кредитором відступив позивачу право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і до відповідача (а.с.19-25).
Відповідно до розділу 8 договору факторингу право вимоги переходить з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників. Витяг з Реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу, містить інформацію про заборгованість відповідача за кредитним договором (а.с.27). Оплата за відступлення права вимоги за договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією від 03 липня 2023 року №265 (а.с.26).
11 вересня 2023 року позивач надіслав відповідачу повідомлення про відступлення йому права вимоги до відповідача за кредитним договором та необхідність сплати заборгованості позивачу (а.с.29).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників (а.с.27) та Детального розрахунку заборгованості (виписка з особового рахунку) (а.с.28) заборгованість відповідача за кредитним договором 07 листопада 2022 року до 30 січня 2023 року складає 10 401,84 грн, з яких: 5 334,00 грн тіло кредиту, 4 566,84 грн відсотки за кредитом, 501,00 грн комісія.
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором відповідно до умов договору факторингу.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» (далі Закон про споживче кредитування), станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачем, який не сплачував заборгованість за кредитним договором, керуючись положеннями договору факторингу, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Згідно зі статею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування.
Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Частиною другою статті 8 Закону про споживче кредитування визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит (частина перша статті 11 Закону про споживче кредитування).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону про споживче кредитування).
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обгрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити частково з огляду на таке.
Передусім суд зазначає, що відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконав умови укладеного ним кредитного договору шляхом проставлення особистого підпису сторонами, а тому заборгованість слід стягнути у судовому порядку.
Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, в жодних документах по цій справі свою позицію щодо виникнення у нього заборгованості за кредитним договором не висловив.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав із позивачем кредитний договір шляхом підписання особистими підписами сторін.
Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України.
Проаналізувавши зміст договору факторингу, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до вимог статей 512, 514 та 516 ЦК України була правомірно передана позивачу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав у строк взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач має підстави вимагати від відповідача їх виконання відповідно до умов договорів факторингу.
При цьому, щодо заборгованості за тілом кредиту суд зазначає таке.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, перерахування коштів первісним кредитором відбулося, що підтверджено відповідною платіжною інструкцією. При цьому, суд звертає увагу, що відповідачу надано у користування кредитні кошти не у сумі 5 334,00 грн, як стверджує позивач та зазначено у кредитному договорі, а тільки 4 000,50 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач має зобов`язання щодо повернення саме суми отриманого кредиту 4 000,50 грн.
Що стосується стягнення комісії за користування кредитом, суд зазначає таке.
З аналізу вимог пункту 4 частини першої та частини другої статті 8 Закону про споживче кредитування суд вбачає, що цей Закон передбачає право фінансової установи встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Зважаючи на вимоги вказаних вище статей 11 та 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що умови, за яких нараховується комісія за отримання кредитних коштів, мають бути чітко виписані у кредитному договорі. Зі змісту кредитного договору вбачається можливість нарахування комісії за надання кредиту. При цьому, не конкретизовано, за які саме послуги ця комісія нараховується.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22) зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Вказаний висновок Верховного Суду кореспондується зі спірними правовідносинами, оскільки відповідач також надає фінансові послуги та на нього розповсюджуються норми Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, суд зазначає про те, що вимога позивача щодо стягнення комісії за кредитним договором не узгоджується із нормами Закону про споживче кредитування.
Отже, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму кредитних коштів, перерахованих відповідачу на його платіжну картку на виконання умов кредитного договору 4 000,50 грн, а також проценти за користування кредитом, які складають: 4 566,84 грн (зазначені у кредитному договорі). Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 8 567,34 грн.
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач не надавши своєї позиції щодо заявлених вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Щодо судового збору суд зазначає таке.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40, що підтверджується Платіжною інструкцією кредитного переказу №1324 від 14 травня 2025 року (а.с.1).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє частково, судовий збір стягується із відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме: 1 995,09 грн.
Що стосується витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме: витрат на правову допомогу суд зазначає таке.
Позивач, серед іншого, заявив вимогу щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат було надано до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги № 20250512-3К від 12 травня 2025 року (далі Договір) (а.с.32-33), та Розрахунок суми витрат (далі Розрахунок) (а.с.34).
Зі змісту Договору та Розрахунку вбачається, що вартість правових послуг складає 7 000,00 (сім тисяч ) гривень.
Проаналізувавши Договір та Розрахунок, суд дійшов висновку про те, що витрати на правничу допомогу слід зменшити з огляду на таке.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається із змісту Договору та Розрахунку, послуги адвоката становлять 7 000,00 грн.
Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що види робіт, зазначені у Договорі та Розрахунку, мають не обґрунтовано завищену вартість, з огляду на складність справи (заявлена заборгованість складає 10 401,84 грн, кількість кредитних договорів 1 (один), зміст позовних вимог та обсяг документів, доданих до позовної заяви, є стандартизованими) та фактично виконаній адвокатом роботі (наданих послуг) (представник позивача не брав участі у судових засіданнях у цій справі), часові, витраченому на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи, сталою правовою позицією і безумовно є завищеними, тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення із відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. Під час визначення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 205, 526, 527, 530, 627, 628, 617, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про споживче кредитування», статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (адреса місця знаходження: Львівська область, місто Львів, вулиця Степана Бандери, будинок №87, офіс №54, ЄДРПОУ - 42655697) заборгованість за Договором про споживчий кредит №102458 від 07 листопада 2022 року у сумі 8 567 (вісім тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень 34 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (адреса місця знаходження: Львівська область, місто Львів, вулиця Степана Бандери, будинок №87, офіс №54, ЄДРПОУ - 42655697)
судовий збір у сумі 1 995 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 09 копійок;
понесені витрати на правову допомогу у сумі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», адреса місця знаходження: Львівська область, місто Львів, вулиця Степана Бандери, будинок №87, офіс №54, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В. Рудалєва