Справа № 337/3022/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

28.05.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Хортицького районного суду міста Запоріжжя з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 25% від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, пожиттєво з дати подання позову до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є батьком відповідача, є непрацездатною особою, пенсіонером, учасником бойових дій. Розмір отримуваної відповідачем пенсії, після відрахувань із неї аліментів, становить 2789,93 грн, інших джерел доходів він не має. При цьому він має ряд захворювань, а також вимушений проживати по знайомих та сплачувати комунальні послуги в розмірі 1000-2000 грн щомісяця. Становище позивача є вкрай нужденним та він потребує сторонньої допомоги, а тому він звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 04.06.2024 справу передано на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2024 головуючим суддею визначено Ковбасюк О.О.

Ухвалою суду від 05.07.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою суду від 29.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 04.12.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи на розгляд за підсудністю до Личаківського районного суду міста Львова.

06.01.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та недоведеність. Зокрема, відповідач просить врахувати, що оскільки позивач має статус учасника бойових дій, то розмір його пенсії становить 5579,86 грн, що є більшим за розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. При цьому, з огляду на наявність у позивача вказаного статусу, він має право на відповідні пільги, передбачені чинним законодавством, у тому числі на придбання ліків та знижку при оплаті комунальних послуг. Крім того, відповідач має додатковий дохід від продажу в мережі інтернет його книг, які ним там розміщуються для прослуховування та продажу. Також позивач має у власності земельну ділянку площею 2 га, що знаходиться на території Попельнястівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, яку він здає в оренду та, відповідно, отримує від цього дохід у вигляді орендної плати. Також відповідач вказує на те, що у позивача, крім відповідача, є ще один повнолітній син, а також ще двоє неповнолітніх дітей, а тому є незрозумілим пред`явлення позову саме до відповідача. Крім того, відповідач вказує на безпідставність вимог позивача про стягнення аліментів «пожиттєво».

08.01.2025 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, у якій він позовні вимоги підтримав, заперечивши доводи відповідача, наведені у відзиві.

У судовому засіданні позивач та його представник, які приймали участь дистанційно, в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити їх з підстав, наведених у позовній заяві та інших заявах по суті, поданих стороною позивача до суду.

Відповідач та його представник, які також приймали участь дистанційно, в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, із урахуванням їхніх пояснень, наданих в ході судового розгляду.

Заслухавши доводи сторін та їхніх представників, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що він, як непрацездатна особа, потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Таким чином, тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц.

Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №301/160/17 виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому, до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Постановою Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №130/2233/15-ц зазначено, що тягар доказування можливості платника надавати матеріальну допомогу покладається на позивача.

Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13.04.2016 у справі № 6-3066цс15.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є батьком відповідача ОСОБА_2 .

Крім відповідача у позивача є ще троє дітей - повнолітній син ОСОБА_2 та двоє неповнолітніх дочок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач проживає окремо від усіх дітей, за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.09.2014, ухваленого у справі №398/3554/14-ц, з позивача стягуються на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно, починаючи з 22.05.2014 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , виданим Пенсійним фондом України 25.01.2017.

Згідно з довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії, виданою Управлінням з питань виплати ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 10.02.2025 за №1100-0403-7/8815 розмір щомісячно нарахованої та фактично виплаченої позивачу пенсії за період з 01.12.2023 по 21.12.2024 склав:

- з грудня 2023 року по лютий 2024 року: нараховано - 5579,86 грн, фактично виплачено - 2789,93 грн;

- з березня 2024 року по липень 2024 року: нараховано - 6048,21 грн, фактично виплачено - 3024,11 грн;

- у серпні 2024 року: нараховано - 7048,21 грн, фактично виплачено - 4024,11 грн;

- з вересня 2024 року по грудень 2024 року: нараховано - 6048,21 грн, фактично виплачено - 3024,11 грн.

Як вбачається із листа ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 28.02.2025, ОСОБА_1 перебуває на обліку у вказаному управлінні з 03.01.2017. Станом на 01.02.2025 розмір його пенсії становить 6048,21 грн. З пенсії ОСОБА_1 проводяться відрахування відповідно до постанови Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 11.10.2017 ВП №45134371 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 щодо утримання аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на утримання членів сім`ї (аліменти) з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру. Таким чином, починаючи з листопада 2017 року, на підставі вищезазначеної постанови органу державної виконавчої служби та з урахуванням норм Закону, з пенсії ОСОБА_1 здійснюються відрахування аліментів у розмірі 50% його пенсії. Разом з цим, оскільки визначені постановою органу державної виконавчої служби відрахування аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дітей перевищують максимальний розмір відрахувань передбачених Законом, тому відрахування здійснюються у розмірі 50% пенсії та водночас щомісячно нараховується заборгованість по аліментах, яка на даний час становить 20353,19 грн, з урахуванням утриманої суми за лютий 2025 року.

Із листа ГУ ДПС у Кіровоградській області №1385/5/1128-12-01-06 від 25.02.205 вбачається, що згідно з інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податкові й декларації про майновий стан і доходи, за період з 01.12.2023 по -01.12.2024 інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня.

Згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС України ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га, кадастровий номер :02:001:0563, яка розташована на території Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області та є платником земельного податку з фізичних осіб.

Оцінивши наведені вище докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено

наявності у нього скрутного матеріального стану та потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, оскільки досліджені судом докази свідчать про те, що позивач має постійний та стабільний дохід у вигляді пенсії, розмір якої, навіть з урахуванням стягуваних з позивача аліментів, не є нижчим від розміру відповідного прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, позивач має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Також судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим управлінням персоналу штабу Управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 20.07.2016.

Таким чином, з огляду на вказану обставину, позивач має право на відповідні пільги, передбачені законодавством України для такої категорії осіб, у тому числі щодо пільги по оплаті житлово-комунальних послуг та пільги на придбання ліків.

Судом приймаються до уваги доводи позивача про наявність у нього певних захворювань, оскільки як вбачається із виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Одеської міської ради від 26.04.2024, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , діагностовано наступні захворювання: Гіпертонічна хвороба ІІ. Ст. ІІІ. Ризик IV. ІХС. АКС. СН І. Цукровий діабет 2 типу, середнього ступеню важкості, субкомпенсація. Бронхіальна астма персистуючий перебіг, контрольована. Розповсюджений остеохондроз хребта в стадії нестійкої ремісії.

Водночас, зазначені вище захворювання не свідчать про те, що позивач є непрацездатним.

Крім того, внаслідок наявних захворювань позивачу не встановлено будь-якої групи інвалідності.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено його право на утримання (аліменти) як непрацездатної особи, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Позивачем не надано доказів того, що йому недостатньо коштів для забезпечення нормального функціонування організму, збереження здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Недоведення належними та допустимими доказами факту потреби у матеріальній допомозі виключає можливість застосування ч.1 ст. 202 та ст. 75 СК України та покладення на відповідача обов`язку утримувати свого батька.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне найменування сторін по справі:

- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце прожи

Повний текст рішення складено 24.09.2025.

Суддя О. О. Ковбасюк