УХВАЛА

25 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 642/5615/21

провадження № 61-10518ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Сисоєвою Катериною Миколаївною, на рішення Київського районного суду

м. Полтави від 27 листопада 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Державний реєстратор департаменту реєстрації Харківської міської ради Вєлєва Анастасія Олексіївна, про скасування державної реєстрації та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101) за

ОСОБА_2

припинити за ОСОБА_2 право власності на квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 27 листопада 2024 року, залишеним постановою Полтавського апеляційного суду від 11 червня 2025 року, в задоволенні позову відмовлено.

12 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Сисоєва К. М. звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави

від 27 листопада 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 11 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2025 року поновлено заявнику строк на касаційне скрадення, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявнику: 1) надіслати на адресу суду касаційну скаргу у новій редакції з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї (цих) підстави (підстав), та яка відповідає вимогам статтям 392 ЦПК України та надіслати копії уточненої скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; 2) надати докази вартості спірної квартири, самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в частині вимог майнового характеру підтвердивши його розмір належними доказами, та сплатити його у розмірі

200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням ціни позову, а також сплатити судовий збір за немайнову вимогу у розмірі

1 816 грн.

08 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сисоєва К. М. надіслала до суду заяву про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору в розмірі 1 816 грн.

Проаналізувавши надані на усунення недоліків матеріали на відповідність вимогам частини другої статті 392 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що недоліки касаційної скарги заявником не усунуто.

В заяві про усунення недоліків, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Сисоєва К. М. не зазначає підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, жодного обґрунтування виключних підстав касаційного оскарження заява про усунення недоліків не містить.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, який висновок відсутній, з відповідним обґрунтуванням неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Обов`язковою умовою касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України) є обґрунтованість підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить про незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, зі змістом оскаржених судових рішень, проте заявник не зазначає виключні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Крім того, представником заявника не зазначеноі не надано доказів на підтвердження ціни позову (вартості спірної квартири) та не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в частині вимог майнового характеру.

Отже, представником ОСОБА_1 - адвокатом Сисоєва К. М. не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 29 серпня 2025 року.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що представник ОСОБА_1 - адвокат Сисоєва К. М. не усунула недоліки касаційної скарги та не виконала вимоги процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо її форми, змісту та сплати судового збору така скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Сисоєвою Катериною Миколаївною, на рішення Київського районного суду

м. Полтави від 27 листопада 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 червня 2025 року повернути заявнику.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, а додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська