головуючий у суді І інстанції Волошин В.О.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Глухової О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 5 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України в особі Київської митниці, Державної казначейської служби України, третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням органу державної влади,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів: Державної митної служби України в особі Київської митниці (далі по тексту - відповідач 1), Державної казначейської служби України (далі по тексту - відповідач 2), третя особа: ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє», в якому просила суд:

- стягнути на свою користь з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 2 479 006, 30 грн, в рахунок відшкодування шкоди, яка завдана відповідачем 1.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 21 травня 2015 року між ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» та ОСОБА_3 було укладено контракт купівлі - продажу № 21/05/2015, за яким товариство зобов`язувалось здійснити поставку автомобіля «Cadillac SRX», номер кузова НОМЕР_1 ОСОБА_3 . Свої зобов`язання товариство не виконало, внаслідок чого рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року по цивільній справі № 757/45825/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевроле» про стягнення коштів; було стягнуто з ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 94 996,90 дол. США, що станом на 20 червня 2017 року за офіційним курсом НБУ становить 2 472 116,3 грн 30 коп.

У зв`язку з не виконанням ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» вищезазначеного рішення Печерського районного суду м. Києва, ухвалою Господарського суду м. Києва від 12 березня 2018 року по справі № 910/1864/18 було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» та визнано грошові вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» в розмірі 2 479 006, 30 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 липня 2022 року по справі № 910/1864/18, яка набрала законної сили було покладено на керівника банкрута позивачку ОСОБА_1 субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевроле» та стягнуто з ОСОБА_5 - 1 548 072, 71 грн.

На думку позивачки поставка вищезазначеного автомобіля не була здійснена покупцю своєчасно, оскільки неправомірні дії Київської міської митниці виражені у складанні класифікаційного рішення КТ-115-2015 від 22 вересня 2015 року про зміну коду товару, яким визначено код товару згідно УКТЗЕД - , як автомобіль, що був у використанні та зупиненні здійснення подальшого митного оформлення товару, що було встановлено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року, у справі № 826/27842/15, спричинили позивачці матеріальну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 2 479 006, 30 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 5 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до Державної митної служби України в особі Київської митниці, Державної казначейської служби України, третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням органу державної влади залишено без задоволення.

Не погоджуючись із указаним рішенням представник ОСОБА_1 - адвокат Шипілов О.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що неправомірні дії Київської міської митниці виражені у складанні класифікаційного рішення №КТ-115-2015 від 22 вересня 2015 року про зміну коду товару, яким визначено код товару згідно УКТЗЕД - , як автомобіль, що був у використанні та зупиненні здійснення подальшого митного оформлення товару, що є доведеним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у справі №826/27842/15 і розмір завданої майнової шкоди становить2 479 006, 30 грн, яка визначена рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року у справі №757/45825/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевроле» саме за невиконання умов взятих на себе зобов`язань ТОВ "Український торговий дім "Каділлак, Шевроле" перед ОСОБА_3 за контрактом купівлі-продажу № 21/05/2015 від 21 травня 2015 року, за яким не було поставлено автомобіль марки Cadillac SRX, номер кузова НОМЕР_1 . Як наслідок, такі дії нанесли збитки як ТОВ «УТД «Каділлак, Шевроле» та ОСОБА_1 , особі, на яку суд поклав субсидіарну відповідальність за невиконання вищевказаних зобов`язань, а тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо відсутності доказів наявності самої матеріальної шкоди в розмірі 2 479 006, 30 грн.

21 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Київської митниці - Лич С.В., в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що сам автомобіль Cadillac SRS, який вилучався митницею за протоколом про порушення митних правил №0734/10000/15, був 1 листопада 2021 року оформлений у вільний обіг за митною декларацією №UA100260001/2015/146228 та 1 листопада 2021 року повернутий арбітражному керуючому ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевроле»» Струцю М. В такому випадку не прослідковується жодних збитків, оскільки фактично, вказане підприємство повернуло замовнику сплачені замовникомкошти, отримало від митниці автомобіль, і тепер керівник підприємства в судовому порядку намагається стягнути з Державного бюджету кошти у розмірі вартості отриманого підприємством автомобіля.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Шипілов О.В. просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник Державної митної служби України в особі Київської митниці - Лич С.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи, шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

В своїй апеляційній скарзі апелянт фактично наводить ті ж доводи та аргументи, які ним були представлені і до суду першої інстанції, та які були належним чином оцінені та відхилені судом при вирішенні справи по суті вказаних питань.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року в справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Таким чином апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Основною підставою для відмови у задоволенні позову суд першої інстанції зазначав відсутність причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача 1 та заподіяною шкодою, враховуючи висновки та факти, які були встановлені ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 липня 2022 року у справі № 910/1864/18, а також відсутність розрахунку суми матеріальної шкоди, яка була спричинена саме позивачці.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2016 року по справі № 826/27842/15 відмовлено в задоволені позовних вимог ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби в частині:

- визнання протиправними дій відповідача з приводу прийняття рішення про визначення коду товару від 22 вересня 2015р. № КТ-115-2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 вересня 2015 року №100260001/2015/0130;

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача про визначення коду товару від 22 вересня 2015 року № КТ-115-2015;

- визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 вересня 2015 року № 100260001/2015/0130;

- зобов`язання відповідача, у разі повторного звернення позивачем до митного оформлення автомобіля «Cadillac SRX», колір - синій, кузов № НОМЕР_1 , провести митне оформлення товару цього автомобіля як нового за кодом УКТЗЕД ), що був заявлений декларантом у графі 33 МД № 100260001/2015/146228 від 01 вересня 2015 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року по справі № 826/27842/15, апеляційну скаргу ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» - задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2016 року - скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Київської міської митниці Державної фіскальної служби щодо прийняття рішень про визначення коду товару від 22 вересня 2015 року № КТ-115-2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 вересня 2015 року № 100260001/2015/0130.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визначення коду товару від 22 вересня 2015 року № КТ-115-2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 вересня 2015 року №100260001/2015/0130.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року по справі № № 826/27842/15, касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Київської міської митниці Державної фіскальної служби щодо прийняття рішень про визначення коду товару від 22 вересня 2015 року №КТ-115-2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 вересня 2015 року №100260001/2015/0130 - скасовано. У цій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2016 року - залишено в силі. У решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року - залишено без змін.

Згідно норм Цивільного кодексу України, протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Деліктна відповідальність, за загальним правилом, настає лише за вини заподіювана шкоди (умислу або необережності). Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння.

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом (постанова Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-168цс13).

У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки, причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою та вини.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові від 03 червня 2021 року у справі №686/34047/19 зазначив: «Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи».

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювана, а викликана якимись іншими обставинами.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб`єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди.

Вищевказані висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року по справі № 915/1015/16, від 25 червня 2018 року по справі № 916/1991/17, від 12 червня 2018 року по справі № 908/999/17.

Частинами першою, шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи приписи статті 81 Цивільного процесуального кодексу України та норм Цивільного кодексу України, а також висновки Верховного Суду, Позивач, який звернувся з позовом про відшкодування майнової шкоди повинен довести наявність всіх чотирьох елементів правопорушення.

Позивач не надала до матеріалів справи доказів того, що внаслідок дій (бездіяльності) Державної митної служби України в особі Київської митниці було порушено саме її право.

Також позивачем не доведено наявності завданої шкоди та вини, як необхідних елементів складу цивільного правопорушення. Відповідно, відсутній і причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та заявленими до стягнення збитками.

У постанові Верховного Суду від 21.07.2022 у справі № 757/39848/18 зазначено: «Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вона заподіяна, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

Наявність шкоди, протиправність дій її заподіювана та причинний зв`язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є обов`язком позивача.

Отже, обов`язковою умовою відшкодування заподіяних збитків та майнової шкоди є порушення прав особи внаслідок незаконних дій або бездіяльності та наявність реального збитку та шкоди.

Так, у своєму позові позивач, обґрунтовуючи суму позову, зазначає, що кошти у розмірі 2 479 006, 30 грн за позовом ОСОБА_3 було стягнуто судом з ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевроле»», як кошти за автомобіль, який ОСОБА_3 замовила у вказаної компанії, оплативши відповідні кошти.

Тобто, саме ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевроле»» фактично за рішенням суду мало повернути, отримані від замовника кошти.

Так, ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 липня 2022 року у справі № 910/1864/18 задоволено заяву ліквідатора боржника - ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на керівника боржника - ОСОБА_1 та стягнення з останньої на користь ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» 1 548 072,71 грн. Також, за результатом проведеного аналізу судом було встановлено, що:

керівництвом банкрута ( ОСОБА_1 ) були прийняті нераціональні управлінські рішення, які негативно впливали на виробничу, торговельну, іншу статутнудіяльність підприємства, що призвели до фінансових збитків та втрат;

відсутність спрямування отримуваних грошових засобів та інвестицій на закупівлю товарів, робіт, послуг, безпосередньо незадіяних у виробничо-господарській діяльності;

здійснено заплутування та приховування звітності, знищення документів або інформації, унаслідок чого неможлива ефективна робота підприємства тощо, надання неправдивої інформації про фінансово- господарський стан підприємства, яка створюєоманливе враження про нормальний фінансовий стан підприємства і таким чином приховує стійку фінансову неспроможність:

ненадання звітності до податкового органу та органу статистики після 30.09.2015 свідчить про неправомірні дії посадових осіб банкрута щодо незабезпечення бухгалтерського та управлінського обліку підприємства.

Таким чином, у зазначеній ухвалі було встановлено, що саме ОСОБА_1 не було вчинено дій, як засновника (учасника) і керівника ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» для поліпшення фінансового становища цього товариства, а тому покладено на неї обов`язок з відшкодування на користь ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» 1 548 072,71 грн.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 2 479 006, 30 грн, позивачем не наведено обґрунтованого розрахунку суми матеріальної шкоди, з урахуванням того, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 липня 2022 року у справі № 910/1864/18 з позивачки було стягнено на користь ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» 1 548 072,71 грн.

Крім того, як вбачається із рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2020 року у справі № 640/1815/19, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Каділлак Шевролє» до Київської митниці ДФС, третя особа: ОСОБА_6 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії було задоволено повністю та зобов`язано Київську міську митницю ДФС завершити митне оформлення без здійснення позивачем попередньої сплати митних (обов`язкових) платежів та передати ліквідатору автомобіль марки CADILLAC SRX, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , з усіма необхідними документами для його реєстрації, для включення такого автомобіля в ліквідаційну масу Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Каділлак Шевролє».

Таким чином, судом встановлено, щоТовариство з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Каділлак Шевролє» отримало від митниці автомобільта повернуло замовнику сплачені замовником кошти, про що позивачка зазначає у своєму позові.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року по справі №826/27842/15, касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Київської міської митниці Державної фіскальної служби щодо прийняття рішень про визначення коду товару від 22 вересня 2015 року №КТ-115-2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 вересня 2015 року №100260001/2015/0130 - скасовано.

Тобто, Верховним Судом не визнано дії митниці по винесенню рішення зміну коду УКТЗЕД товару протиправними.

Таким чином, оскільки в даній справі апелянтом не доведено завдану шкоду, не доведено причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями та завданою шкодою, що як вірно було зазначено судом першої інстанції є підставою для відмови у задоволенні позову, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 5 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2025 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба