Справа № 359/2356/21
Номер провадження 2/373/24/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

за участі

секретаря судових засідань Бутович Я.О.,

представників сторін:

представників позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника позивача адвоката Напрієнко М.В. про продовження процесуального строку на вчинення процесуальної дії витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , який діє від свого імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Переяславської міської ради про визначення місця проживання дитини

встановив:

На розгляді Переяславського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа предметом якої є визначення місця проживання дитини.

В справі сторонами (батьками малолітньої дитини) заявлено два позови первинний і зустрічний.

Кожен із сторін у справі просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із ним.

У підготовчому засіданні подане клопотання адвокатом Напрієнко М.В. в якому вона просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку для подання клопотання про витребування доказів та поновити його. Витребувати з медичних закладів та органів Національної поліції наступну інформацію щодо громадянки ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ): з Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» або відповідного закладу за місцем її реєстрації, довідку про те, чи перебуває (перебувала) вказана особа на психіатричному та/або наркологічному обліку; з Головного управління Національної поліції в Київській області довідку про те, чи притягувалась вказана особа до кримінальної відповідальності, чи перебуває (перебувала) на профілактичних обліках, в тому числі у зв`язку з вчиненням домашнього насильства; з Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України відомості про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності, зокрема за правопорушення, пов`язані з керуванням транспортними засобами у стані сп`яніння, дрібним хуліганством, невиконанням батьківських обов`язків, тощо.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання представник позивача за первинним позовом вказує на те, що ухвалою суду від 14.08.2025 провадження у справі було поновлено після тривалого зупинення. Після поновлення провадження стороні позивача стало відомо про суттєву зміну обставин, а саме про укладення відповідачем ОСОБА_4 другого шлюбу. Оскільки відповідач просить визначити місце проживання дитини з ним, це означає, що його дружина - ОСОБА_6 , буде безпосередньо брати участь у вихованні дитини, проживати з нею та матиме значний вплив на її психологічний та емоційний розвиток.

Вважає, що для повного та всебічного розгляду справи необхідно встановити та дослідити обставини, що стосуються її особи, зокрема, наявність чи відсутність у неї психічних розладів, алко- чи наркозалежності, а також відомостей про притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Отримати зазначену інформацію самостійно сторона позивача не має можливості, оскільки вона становить лікарську таємницю та є інформацією з обмеженим доступом (конфіденційною), яка захищена законом.

В судовому засіданні адвокат Незвіський Д.Я. заперечив проти задоволення цього клопотання вказавши, що сторонами в справі є батьки дитини, а предметом спору є визначення місця проживання дитини з одним з них. Судом, відповідно положень ст. 161 СК України, досліджуються особисті якості батьків; відносини між кожним із батьків і дитиною; можливість створення дитині умов для виховання та розвитку, а до уваги береться ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

На думку ОСОБА_2 докази, які просить витребувати представник позивача за первинним позовом не стосуються батька дитини (відповідача за первинним позовом) і загалом предмету доказування. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Таку позицію ОСОБА_2 підтримав ОСОБА_4 .

Вирішуючи заявлене клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити : доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк ; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 4 статті 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущений строк.

Відповідно до частини 2 статті 21 Закону України «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень.

Також слід звернути увагу, що конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Тобто, запитувана інформація, може бути надана лише за особистим запитом особи, якої вона стосується.

Частиною 1 статті 286 Цивільного кодексу України фізичній особі надано право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні.

Статтею 39-1 «Основ законодавства України про охорону здоров`я» встановлено, що саме пацієнт, який досяг повноліття, має право на отримання достовірної і повної інформації про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров`я.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про обробку персональних даних» забороняється обробка персональних даних про расове або етнічне походження, політичні, релігійні або світоглядні переконання, членство в політичних партіях та професійних спілках, засудження до кримінального покарання, а також даних, що стосуються здоров`я, статевого життя, біометричних або генетичних даних.

Проте зазначена стаття містить виключення.

Так, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про обробку персональних даних» положення частини першої цієї статті не застосовується, якщо обробка персональних даних необхідна для обґрунтування, задоволення або захисту правової вимоги.

Отже, будь-яка інформація, що пов`язана із зверненням за медичною допомогою, інформація щодо надання медичної допомоги пацієнту, встановленого діагнозу, його обстеження тощо належить до інформації з обмеженим доступом, а саме конфіденційної інформації.

В свою чергу інформація про стан здоров`я та завірені копії медичної документації містить персональні дані особи, інформацію про звернення за медичною допомогою, стан здоров`я, встановлений діагноз та надану медичну допомогу.

Діючим законодавством України передбачено заборону у поширенні такої інформації.

Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, в праві подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до положення частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень ( ч.3 тієї ж статті) та суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 тієї ж статті).

Частиною 2 статті 84 ЦПК України, передбачено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначені обставини, які може підтвердити певний доказ, або аргументи, які він може спростувати, підстави з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа.

Предметом розгляду справи є визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач не вказує на наявність у дружини відповідача ОСОБА_6 психічного розладу, алкогольної чи наркологічної залежності, наявності судимості, що може негативно впливає на її можливість приймати участь у вихованні дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у §§ 95, 96 рішення від 25 січня 1997 року у справі «Z проти Фінляндії» (заява № 22009/93 [1997] ECHR 10) зазначив, що захист особистих даних, не тільки медичних, є надзвичайно важливим для реалізації особою свого права на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Повага до конфіденційності інформації про стан свого (пацієнта) здоров`я є невід`ємним принципом правових систем країн-учасниць Конвенції. Вирішальною є не лише повага до медичної таємниці пацієнта, а також і забезпечення його довіри до медичної професії та медичних послуг загалом. Без такого захисту особи, які потребують медичної допомоги, можуть віднаджуватись від надання інформації особистого та інтимного характеру, що може бути необхідним для отримання належного лікування, та навіть від прагнення отримати таку допомогу, і таким чином наражати себе та своє здоров`я, а у випадку інфекційного захворювання - і здоров`я суспільства, на небезпеку. Таким чином, внутрішнє законодавство повинно забезпечувати достатні гарантії з метою запобігання передачі або розголошенню медичної таємниці, що може суперечити положенням статті 8 Конвенції. Таке втручання не може визнаватись таким, що відповідає статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не виправдане певними важливішими суспільними інтересами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача не підлягає задоволенню, оскільки представник позивача не довела, що витребування такої інформації не порушує статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та що така інформація може підтвердить обставини справи викладені позивачем.

Керуючись ст. ст. 84, 127 ЦПК України, статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

постановив:

Відмовити представнику позивача за первісним позовом адвокату Напрієнко Марині Вікторівні у клопотанні про продовження процесуального строку на вчинення процесуальної дії витребування доказів з медичних закладів та органів Національної поліції інформації щодо громадянки ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , який діє від свого імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Переяславської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 26.09.2025.

Суддя І. О. Опанасюк