КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

11 вересня 2025 року місто Київ

справа № 752/5900/20

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - Ганенка Романа Андрійовича про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи по цивільній справі за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Ганенка Романа Андрійовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Хоменко В.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Шоста Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Тетяна Павлівна про визнання заповіту та шлюбу недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила:

визнати недійсним фіктивний шлюб, укладений 26 березня 2019 року між спадкодавцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , актовий запис №172 від 26 березня 2019 року, зареєстрований Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

визнати недійсним заповіт, посвідчений 27 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П. за реєстровим №436.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , причиною смерті якого стало швидкоплинне тяжке онкологічне захворювання.

Вказувала, що вона займалася лікуванням ОСОБА_4 і за півтора місяці до смерті останнього, в зв`язку з відмовою його від подальшого лікування та дуже складним станом здоров`я, адже, він не здатний був самостійно пересуватися та про себе піклуватися, лікарі їй порадили забрати ОСОБА_4 додому за адресою: АДРЕСА_1 , де він і помер.

Зазначала, що після смерті батька залишилося спадкове майно, в тому числі, й вищевказана квартира, в зв`язку із чим, вона звернулася до Шостої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, виявилося, що ОСОБА_4 за три тижні до своєї смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за місцем свого проживання в зв`язку з поганим самопочуттям, склав заповіт на все належне йому нерухоме та рухоме майно на ім`я відповідача ОСОБА_3 , з якою він разом працював і останні десять років періодично проживав.

Позивач вважає, що реєстрація фіктивного шлюбу є недійсною через те, що його укладено в період між стаціонарним лікуванням і тяжким протіканням онкологічної хвороби за лічені місяці до смерті її батька ОСОБА_4 з метою безперешкодного і цілеспрямованого заволодіння ОСОБА_3 спадковим майном.

Посилалася на те, що складення 27 серпня 2019 року спірного заповіту ОСОБА_4 також є недійсними, з огляду на те, що підпис в ньому не належить її батькові, адже, за життя він не мав наміру одружуватися з відповідачем, і залишати їй спадкове майно, також, припускає, що спадкодавця могли змусити підписати вказаний заповіт під впливом обману, оскільки, на момент підписання він перебував у складному психофізичному стані, не міг читати і розуміти, що підписує та з якою метою.

У серпні 2020 року відповідач ОСОБА_3 подала зустрічний позов, в якому просила встановити факт її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 грудня 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування вимог посилалася на те, що в 1992 році вона познайомилася з ОСОБА_4 на підприємстві МП «Еластотехніка» та з 01 грудня 1993 року в них склалися особисті стосунки та вони почали разом проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , а в 2005 році, в зв`язку з проведенням ремонту в зазначеному житловому приміщенні вони з ОСОБА_4 переїхали до квартири, де мешкав її син, за адресою: АДРЕСА_3 , в якій позивач ОСОБА_1 , яка є донькою ОСОБА_4 , неодноразово відвідувала батька та була присутня на святкуванні його дня народження, ювілею.

Вказувала, що 28 лютого 2019 року їй та позивачу як доньці ОСОБА_4 у НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» повідомлено про діагноз ОСОБА_4 - гострий мієломонобластний лейкоз, після чого ОСОБА_1 зникла на декілька діб.

ОСОБА_4 , довідавшись про свій діагноз, написав заяву про відмову від хіміотерапії, та турботами, пов`язаними з лікуванням займалася саме вона, без допомоги його доньки ОСОБА_1 , в зв`язку із чим, у березні 2019 року ОСОБА_4 наполіг на офіційному укладенні шлюбу, який зареєстровано 26 березня 2019 року.

Зазначала, що 27 серпня 2019 року на її ім`я, як законної дружини, ОСОБА_4 складено заповіт, про що останній повідомив своїх родичів, з якими у позивача відбувся конфлікт, через те, що вона не відвідує батька.

Посилалася на те, що вона разом з ОСОБА_4 вели спільне господарство, бюджет, купували майно для спільного користування, приймали спільну участь у витратах на утримання житла, його ремонту.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - Ганенк о Р.А. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просив оскаржуване рішення скасувати та задовольнити первісний позов.

Разом з апеляційною скаргою представником позивача ОСОБА_1 - Ганенком Р.А. було подано клопотання, в якому останній просив призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Поставити перед експертами наступні питання: чи усвідомлював ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 значення своїх дій та міг керувати ними в момент укладення шлюбу 26 березня 2019 року між ним та ОСОБА_3 та в момент складання заповіту 27 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кручиною Т.П., за реєстровим №436.

Клопотання обґрунтовував тим, що посилаючись на фіктивність шлюбу укладеного 26 березня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також на те, що у момент підписання заповіту від 27 серпня 2019 року ОСОБА_4 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вказував, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2024 року у даній справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». Однак, 04 лютого 2025 року на адресу суду повернулись матеріали цивільної справи №752/5900/20 без виконання ухвали від 03 липня 2024 року про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, у зв`язку з несплатою.

Зазначав, що він повторно звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про призначення експертизи, однак ухвалою від 14 квітня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва відмовив у призначенні експертизи посилаючись на норму ст.109 ЦПК України.

Посилався на те, що відповідно до п.1.9 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, у випадках, передбачених законодавством, експертною установою надсилається рахунок вартості робіт за проведення експертиз (експертних досліджень). Однак, станом на 04 лютого 2025 року ні позивачка ОСОБА_1 , ні її представник - адвокат Ганенко Р.А. не отримували жодних повідомлень від експертної установи чи рахунків на оплату послуг експерта, хоча в матеріалах справи наявні відомості як про місце проживання позивача та її представника, так і номери засобів зв`язку та адреса електронної пошти.

Вказував, що такі повідомлення також відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про невиконання експертною установою вимог п.1.9 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Посилався на те, що послуги експерта не були оплачені позивачем з поважних причин та не є ухиленням з боку позивача та її представника від виконання процесуальних обов`язків.

Представник позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав клопотання про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи, просив його задовольнити та оплату вартості проведення експертизи покласти на нього, оскільки позивач знаходиться за кордоном.

Відповідач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення клопотання.

Треті особи: Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Шоста Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Т.П. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від Голосіївського ВД РАЦС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) надійшов лист, у якому останній просив розглядати справу у відсутність його представника.

Колегія суддів, вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та клопотання, дійшла висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла, тощо, об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч.4 ст.103 ЦПК України).

Згідно з ч.5 ст. 103 ЦПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00) від 01 червня 2006 року зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів з'ясування або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі №902/834/20, від 13 серпня 2021 року у справі №917/1196/19, від 30 вересня 2021 року у справі №927/110/18, від 23 грудня 2021 року у справі №5015/45/11 (914/1919/20).

Слід зазначити, що предметом посмертної судово-психіатричної експертизи в цивільному процесі є оцінка психічного стану особи, її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період юридично значущої дії (угоди), яка сталася у минулому. При чому завданнями посмертної судово-психіатричної експертизи є: діагностична кваліфікація психічного стану особи, при наявності психічних розладів - обґрунтування їх синдромальної та нозологічної належності; оцінка ступеня важкості проявів виявлених психічних порушень; співвідношення виявлених психічних розладів з положеннями закону (ЦК і ЦПК України) у рамках формули діє-недієздатності, що складають її критерії; вирішення питань про здатність (нездатність) особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, що цікавить суд.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є недійсність шлюбу, укладеного 26березня 2019 року між спадкодавцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та недійсність заповіту, посвідченого 27 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П. за реєстровим №436 з підстав відсутності у померлого ОСОБА_4 можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в силу тяжкого стану здоров'я в момент укладення шлюбу та оспорюваного правочину.

Представником позивача з метою з`ясування обставин, на які посилається позивач у своєму позові, в судовому засіданні суду першої інстанції інстанції було заявлено клопотання про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2024 року у даній справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров'я України».

На вирішення експертизи поставлено питання: чи усвідомлював ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , значення своїх дій та міг керувати ними в момент укладення шлюбу 26 березня 2019 року між ним та ОСОБА_3 , та в момент складання заповіту 27 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кручиною Т.П., за реєстровим №436.

Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України.

Оплату вартості проведення експертизи покладено на позивача.

04 лютого 2025 року на адресу суду з Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров'я України» повернулись матеріали цивільної справи №752/5900/20 без виконання ухвали від 03 липня 2024 року про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, у зв'язку з несплатою.

14 квітня 2025 року представником позивача було повторно заявлено клопотання про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи, посилаючись на те, що ні позивач, ні її представник не отримували жодних повідомлень від експертної установи чи рахунків на оплату послуг експерта. Позивачка підтримує заявлені вимоги та бажає провести експертизу і оплатити послуги експерта.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до п.1.9 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 №53/5, у випадках, передбачених законодавством, експертною установою надсилається рахунок вартості робіт за проведення експертиз (експертних досліджень).

Згідно з п.1.13 вказаної Інструкції у разі несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.

З матеріалів справи встановлено, що в ній не міститься клопотань Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров'я України» щодо необхідності сплати ОСОБА_1 вартості експертизи та не міститься будь-яких доказів про повідомлення сторони позивача про необхідність здійснити оплату за проведення вказаної експертизи.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, послуги експерта не були оплачені стороною позивача з поважних причин та не є ухиленням з боку позивача чи її представника від виконання процесуальних обов'язків.

З огляду на те, що з метою з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і потребують спеціальних знань, а саме для встановлення чи усвідомлював ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , значення своїх дій та міг керувати ними в момент укладення шлюбу 26 березня 2019 року між ним та ОСОБА_3 та в момент складання заповіту 27 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кручиною Т.П., за реєстровим № 436, колегія суддів вважає за необхідне призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», поклавши на представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ганенка Р.А. витрати за її проведення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Згідно з п.9 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 252 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Оскільки для проведення експертизи необхідний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі необхідно зупинити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.103, 104, 252, 253, ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - Ганенка Романа Андрійовича про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи - задовольнити.

Призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (місто Київ, вул. Кирилівська, 103-А), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Поставити перед експертами наступні питання:

1. Чи усвідомлював ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 значення своїх дій та міг керувати ними в момент укладення шлюбу 26 березня 2019 року між ним та ОСОБА_3 ?

2. Чи усвідомлював ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 значення своїх дій та міг керувати ними в момент складання заповіту 27 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кручиною Тетяною Павлівною, за реєстровим №436.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Для дослідження надати експертам матеріали цивільної справи №752/5900/20.

Оплату вартості проведення експертизи покласти на представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ганенка Романа Андрійовича (адреса робочого місця: 08001, Київська область, смт Макарів, вул. Шляхетська, будинок 1, офіс 1, адреса проживання: АДРЕСА_4 ).

Провести експертизу у строки, передбачені підпунктом 1.13 розділу I Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертиз досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року.

У разі необхідності дослідження великої кількості документів та/або у разі складності призначеної експертизи, дозволити проведення експертизи у більш довший термін відповідно до чинного законодавства.

Провадження по справі на час проведення експертизи зупинити.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: