Справа №204/2428/25
Провадження №2/442/1375/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

секретаря судового засідання Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 в її користь моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 у розмірі 1000000 грн. 00 коп..

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 188/288/23 від 10.06.2024, ОСОБА_2 , засуджено за: ст. 263 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі; ст. 121 ч.2 КК України до 10 років позбавлення волі; ст. 185 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_2 у виді 10 років позбавлення волі.

Внаслідок вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, було заподіяно смерть сину позивачки ОСОБА_3 . Позивачці надано статус потерпілої у кримінальному провадженні.

Протиправними діями ОСОБА_2 , їй спричинено значної шкоди моральному здоров`ю, вона втратила душевний спокій, життя перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями.

Ухвалою від 19.06.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

14.07.2025 ухвалою суду, закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, оскільки в нього немає коштів.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини та громадянина.

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 188/288/23 від 10.06.2024, ОСОБА_2 , засуджено за: ст. 263 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі; ст. 121 ч.2 КК України до 10 років позбавлення волі; ст. 185 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_2 у виді 10 років позбавлення волі. ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні надано статус потерпілої.

Внаслідок вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, було заподіяно смерть ОСОБА_3 сину позивачки.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 п. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

П. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

За змістом ч. 1 ст. 1167, ч.1 ст.1177 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають: 1) наявність моральної шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювача; 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; 4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судом, вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 188/288/23 від 10.06.2024, ОСОБА_2 , засуджено за: ст. 263 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі; ст. 121 ч.2 КК України до 10 років позбавлення волі; ст. 185 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_2 у виді 10 років позбавлення волі. ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні надано статус потерпілої.

Таким чином, матеріали справи доводять наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, протиправність його діяння та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового еквіваленту заподіяної моральної шкоди, суд виходить з того, що протиправними діями ОСОБА_2 спричинено значної шкоди, моральному здоров`ю ОСОБА_1 , оскільки спричинено смерть її сину. Суд приймає до уваги твердження позивача про те, що внаслідок зазначених вище обставин вона пережила емоційний стрес, втратила душевний спокій, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги; досі відчуває почуття образи, досади, обурення поведінкою винуватця, а відтак суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави, в сумі 15000 грн.(1,5 відсотка від задоволеної суми позову).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1000000 (один мільйон) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 15000 (п?ятданцять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.09.2025.

Суддя О.В. Крамар