печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Соколова О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Колесник А.Є.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача 2: Котляр Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 757/20705/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури міста Києва про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури міста Києва про відшкодування моральної шкоди.

У обґрунтування вимог позову вказано, що ОСОБА_1 (далі - позивач) незаконно знаходився під слідством та судом протягом 4 -х років та 26 днів, внаслідок чого йому було заподіяно моральну шкоду у розмірі 800 000,00 грн.

На підставі викладеного, просив суд, стягнути з Державної казначейської служби України на користь позивача моральну шкоду у розмірі 800 000,00 грн., завдану незаконними рішеннями та діями органів досудового слідства та прокуратури, за рахунок коштів Державного бюджету, шляхом їх списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2020 року позовну заяву, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче засідання.

22.09.2020 року на адресу суду від представника Київської міської прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній заперечує проти вимог позову, вказує, що позивач не зазначає, які негативні наслідки морального характеру він все таки отримав внаслідок дій відповідачів, зокрема прокуратури міста Києва та в чому виражаються його моральні (душевні) страждання ( в чому полягає моральна шкода).

Так, у позові позивач стверджує, що зазнав моральних (душевних) страждань внаслідок порушення нормальних життєвих та соціальних зв`язків, при цьому не зазнаючи, що саме він не міг реалізувати (зробити) у своєму житті в період перебування під слідством і судом, яким чином прикладав додаткові зусилля для організації свого життя, як саме змінився спосіб його життя, відносини з друзями, сусідами, тощо.

Надані стороною позивача документи не встановлюють наявності моральної шкоди.

Висновки за результатами соціально-психологічного дослідження носять ймовірний характер, тому при вирішенні питання про визначення розміру компенсації моральної шкоди мають перевіритися у сукупності з іншими доказами у справі.

При визначенні розміру відшкодування судом повинні враховуватися вимоги розумності, виваженості і справедливості.

При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більше ніж достатній для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Вказала, що позовна заява не підлягає задоволенню.

05.10.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

10.11.2020 року на адресу суду від представника ДКСУ надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, останній заперечує проти вимог позову. Вказує, що ДКСУ не є розпорядником коштів Державного бюджету України. Вказано, що позивачем необґрунтовано визначено розмір моральної шкоди.

У позовній заяві відсутні посилання на стан здоров`я позивача, тяжкість чи зазнав він вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, чи потрібен позивачу час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вважає, що позивач не надав доказів, якими б підтверджувався факт заподіяння йому моральних та фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів та вини останніх в її заподіянні. Тому правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

23.11.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

30.11.2020 року на адресу суду від представника Київської міської прокуратури надійшли заперечення.

04.02.2021 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про виклик експерта.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

28.10.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про залишення без розгляду заяви про виклик експерта.

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача 2 заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповдача 1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність представника відповідача 1, на підставі наявних в ній доказів.

Суд заслухавши сторону позивача, сторону відповідача 2, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в місті Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003820, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 19.10.2015 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За результатами досудового розслідування обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 скеровано до суду для розгляду по суті.

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 27.10.2017 року № 753/20472/15-к, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 08.05.2019 року та постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13.11.2019 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 зазначає, що незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях, душевних хвилюваннях, занепокоєності, нервуваннях, що призвело до погіршення відносин з оточуючими та вплинуло на його життєвий ритм та плани.

Позивач зазначає, що перебував під слідством і судом 48 місяців та 26 днів - з моменту вручення повідомлення про підозру до постановлення судового рішення судом касаційної інстанції.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює у сумі 800 000,00 грн.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

За приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до норм статей 1173, 1174 ЦК України цивільну відповідальність за завдану шкоду позивачу несе держава.

У обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди сторона позивача вказує, що підставами для відшкодування моральної шкоди позивачу слугувало: те, що внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури, йому було завдано страждання у вигляді душевних хвилювань, занепокоєності, постійного нервування, відчаю, яких він зазнав у зв`язку із порушення свого життєвого ритму та планів, адже протягом чотирьох років він мав постійно відвідувати судові засідання (більше 20 судових засідань), де мав доводити свою невинуватість. Позивач постійно знаходився у депресії та не міг нормально працювати. Він втратив віру у спроможність прокуратури здійснювати контроль та нагляд за додержанням органом досудового слідства вимог кримінально - процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування. Внаслідок звинувачення позивача у вчиненні кримінального правопорушення постраждала його репутація та порушені нормальні життєві зв`язки, адже ці обставини призвели до погіршення відносин з оточуючими, які вважали позивача порушником правил дорожнього руху, чиї неправомірні дії завдали шкоди здоров`ю іншої людини. Позивач був змушений доводити свою невинуватість не лише в суді, а й перед рідними, знайомими, сусідами.

У зв`язку з тривалим перебуванням під слідством та судом позивач не міг налаштувати звичайний для себе ритм життя, перестав спілкуватися з колишніми друзями, внаслідок чого зазнав душевних страждань. Отже, зазначені обставини вочевидь мали значний психотравмуючий вплив на позивача, який він відчув у зв`язку з неможливістю тривалого відновлення своїх прав, порушених некомпетентними діями органів досудового розслідування та прокуратури.

Згідно висновку експерта психолога від 15.03.2020 року, підготовлених експертом психологом Волочаєм Сергієм Павловичем , ОСОБА_1 внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності дійсно завдано моральні страждання (моральну шкоду).

Відповідно до висновку, грошовий еквівалент моральних страждань (моральної шкоди), спричинених внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, визначається в розмірі від 500 000,00 грн. до 800 000,00 грн.

Окремою обставиною, на яку посилається експерт у експертному висновку, є той факт, що кримінальне переслідування позивача у період з 19.10.2015 року по 13.11.2019 року, а отже незаконне знаходження під слідством та судом протягом 4 років (48 місяців) та 26 днів, є психотравмувальною ситуацією для ОСОБА_1 , яка себе не вичерпала та продовжує свою дію. Відповідно, перелік стрес-факторів, виявлений обсяг та глибина моральних страждань (моральної шкоди), а також грошовий еквівалент цих моральних страждань (моральної шкоди) не є остаточним і встановлений на дату проведення дослідження.

Відповідно до підсумкової частини висновків експерта, психотравмувальні обставини викликані негативними наслідками незаконного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, завдали йому моральні страждання через фрустрацію його основних потреб та цінностей. Негативні наслідки незаконного притягнення до кримінальної відповідальності зачіпають всі рівні потреб ОСОБА_1 - від потреби безпеки до потреби в самовираженні. ОСОБА_1 сприймає свої моральні страждання і нанесену йому моральну шкоду як непоправну. Винесення рішення про грошову компенсацію хоча й відіграє важливу роль, проте не є автоматичним способом відновлення попереднього стану речей.

Згідно з частиною 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно з абзацом 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження.

З позовної заяви вбачається що термін перебування позивача під слідством та судом з 19.10.2015 року по 08.05.2019 року (дата набрання вироку Дарницького районного суду міста Києва від 27.10.2017 року № 753/20472/15-к законної сили) - 3 роки, 6 місяців та 19 днів.

Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за період з 29.10.2015 року по 08.05.2019 року, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 122 216, 81 грн.

Доводами представника відповідача 1 та 2 дані висновки суду не спростовано.

Враховуючи викладене позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. ст. 1-16, 1176, ЦК України, ст. ст.1-23,76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури міста Києва про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди 122 216 грн. 81 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору віднести на рахунок Держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.11.2025 року.

Суддя О.М. Соколов