Справа №752/6617/25
Провадження № 2-о/752/241/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.09.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Чекулаєва С.О.,

за участі секретаря Пастух З.Ф., Шевченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку окремого провадження цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу

за участю ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом також - заявниця) звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, в якій просила суд

-встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 без шлюбу у період з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

1. Процесуальні дії у справі

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2025 головуючим суддею було визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєва Сергія Олександровича.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами окремого провадження, судове засідання призначено на 23.07.2025.

23.07.2025 у судовому засідання оголошена перерва до 10.09.2025.

У судовому засіданні заявниця уточнила свою заяву та просила встановити факт спільного проживання за період з 2005 по ІНФОРМАЦІЯ_4.

У судовому засіданні 10.09.2025, після виступу заявниці, показань свідків, дослідження поданих доказів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

2. Стислий виклад позиції заявниці та заінтересованої особи

Заявниця стверджує, що у 1995 році вона познайомилася із ОСОБА_4 .

Заявниця на той час не перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 , він та заявниця почали жити спільно, однією сім`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

За час спільного проживання однією сім`єю, протягом 29 років, заявниця та ОСОБА_4 вели спільне господарство, несли спільно витрати, дбали один про одного в міруможливостей.

У ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер.

В обґрунтування факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 заявниця надала суду квитанції про оплату комунальних послуг, спільні світлини, показання свідків, особисті документи покійного.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідне заявниці для оформлення спадщини.

3.Фактичні обставини встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серія НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_4 мав зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заявниця - ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з особистих документів ОСОБА_4 , зокрема листа Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, від 19.05.2017 та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№НОМЕР_2, останній мав фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Як пояснили свідки у справі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявниця - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , принаймні з 2005 року проживали разом, як одна сім`я без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 ; вели спільний побут, піклувалися один про одного, запрошували до себе гостей.

З наявних в матеріалах справи квитанцій (а.с.7 - 11) вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала оплату за житлово-комунальні послуги належного ОСОБА_4 житлового будинку в с.Калинове.

На наданих до суду світлинах, найдавніша датована 1991 роком, зображені заявниця та ОСОБА_4 під час спільного відпочинку та в колі друзів.

4. Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 293 ЦПК України ця категорія справ, підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд звертає увагу, що юридичний факт по своїй суті це передумова правовідносин, і встановлення його може бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження лише за умови, що він має юридичний характер, тобто відповідно до закону викликає юридичні наслідки, такі як виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявниця стверджує, що встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим чоловіком без реєстрації шлюбу є для неї необхідним з метою подальшого звернення до нотаріуса для оформлення спадщини.

Згідно вимог частини четвертої статті 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Положеннями статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

У постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц).

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 588/350/15, від 19.03.2020 у справі № 303/2865/17, від 23.09.2021 у справі № 204/6931/20, від 30.06.2022 у справі № 694/1540/20).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 686/15993/21, від 09.11.2022 у справі № 753/10315/19, від 16.11.2022 у справі № 199/3941/20.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 643/6799/17).

За сукупністю наявних у справі доказів, суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , принаймні з 2005 року проживали разом, як одна сім`я без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 ; вели спільний побут, несли спільні витрати та піклувалися один про одного.

Керуючись статтями: 2, 7, 10, 76-89, 263- 265, 293, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити.

Встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 без шлюбу у період з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О. Чекулаєв