Справа № 444/138/25
Провадження № 2/444/612/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

10 вересня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретаря судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, треті особи: Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області, Жовківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частку в майні двору як члена колишнього колгоспного типу двору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до відповідачаРава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, треті особи: Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області, Жовківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частку спадкового майна колишнього колгоспного типу двору та частку в майні двору як члена колишнього колгоспного типу двору.

Позовні вимоги обгрунтовують тим, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 31.12.1987 року головою колгоспного двору в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_5 звернулася в Жовківську держнотконтору для отримання свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 . Державний нотаріус завів спадкову справу та видав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну часку (пай) та усно відмовила на 1/7 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_5 звернулася в Рава-Руську держнотоконтору для отримання свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_5 . Державний нотаріус завів спадкову справу, проте відмовив у видачі свідоцтва на 1/7 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивачі повідомляють, що Свідоцтво про право особистої власності на будівлю підтверджує, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , як голові колгоспного типу двору.

Виписка підтверджує, що станом на 30.06.1990 р. головою двору в АДРЕСА_1 була ОСОБА_5 , а членами двору: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Дані взяті з по господарської книги Гійченської сільської ради за 1986 - 1990 рр.

Станом на 15.04.1991р. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не втратили права на частку в майні колгоспного типу двору в АДРЕСА_1 .

Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Отже, всі члени колгоспного двору, формально мають право згідно чинного на той час законодавства, на спільну власність у колгоспному дворі, а саме по 1/7 частині нерухомого майна колгоспного двору та по 1/7 частині господарських будівель і споруд даного двору, яке збереглося після його припинення.

З метою оформлення права власності позивачі звернулися в Рава Руську міську раду Львівського району, Львівській області. Проте їм було відмовлено та усно роз`яснено, що реєстрація їх права власності на частки в будинку можлива лише за рішенням суду.

На підставі вищевикладеного та відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Оскільки господарство в АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного типу двору, члени двору мають право на частку в даному майні. Однак оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно і відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація їх права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду.

Позивачі вказують, що право власності двору АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_5 , як головою двору, що підтверджує свідоцтво про право особистої власності на будівлі.

Довідка котра видана КП ЛОР «Червоноградським міжміським БТІ» підтверджує, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за колгоспним двором, головою якого була ОСОБА_5 .

На підставі вищевикладеного, позивачі просять визнати за ними право власності кожному на 1/7 частину житлового будинку та 1/7 частину господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 03.04.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 03.07.2025 року, витребувано від третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16.04.2025 року на адресу суду надійшла спадкова справа заведена після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.07.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 10.09.2025 року.

22.08.2025 року від Львівського державного нотаріального архіву надійшла спадкова справа заведена після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, подали на адресу суду письмову заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять розгляд справи проводити у їх відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення в справі не заперечують (арк.спр.9).

Представник відповідача - Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду направлено листа, в якому зазначено, що міська рада просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника за наявними матеріалами справи.

Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не прибув, нотаріальна контора просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника.

Представник третьої особи - Рава-Руська державна нотаріальна контора в судове засідання не прибув, нотаріальна контора просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника.

А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом про спадкування житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 ,та який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, що стверджено випискою із погосподарської книги Гійченської сільської ради особовий рахунок НОМЕР_1 (арк.спр.37).

У довідці виданій виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 26.03.2024 року зазначено, що згідно з погосподарською книгою станом на 15.04.1991 року, членами колгоспного двору в АДРЕСА_1 були, ОСОБА_5 , 1956 р.н. - голова двору, ОСОБА_6 , 1955 р.н., ОСОБА_7 , 1981 р.н., ОСОБА_1 , 1983 р.н., ОСОБА_2 , 1984 р.н., ОСОБА_5 , 1986 р.н., ОСОБА_8 , 1988 р.н. (арк.спр. 38).

У довідці виданій виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 06.09.2024 року зазначено, що відповідно до рішення двадцять четвертої сесії Рава-Руської міської ради VIII демократичного скликання №75 від 09.09.2022 року вулицю Першотравневу в с.Гійче перейменовано на вулицю Героїв України (арк.спр.39).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (арк.спр.30).

Позивач ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.11.1979 року, що стверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (арк.спр.31).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , що підтверджується скороченою копією свідоцтва про смерть (арк.спр.32-34).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб - ОСОБА_3 змінила своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_9 " на прізвище " ОСОБА_10 " (арк.спр. 23).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб - ОСОБА_4 змінила своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_9 " на прізвище " ОСОБА_11 " (арк.спр. 27).

Із копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_6 встановлено, що позивач ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 , звернулася із заявою про прийняття спадщини, та частково її оформила, а саме на земельну частку пай, що стверджено свідоцтвом на спадщину за законом.

Із копії свідоцтва про право особистої власності на будівлі виданого Виконкомом Гійченської сільради встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 (арк.спр.35).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на все належне йому майно, а також на1/7 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 83,0 кв.м, житлова 52,1 кв.м, допоміжна площа 30,9 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель та споруд, та позивач ОСОБА_5 фактично частково успадкувала, однак не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 1/7 частини в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як члена колишнього колгоспного типу двору.

Із копії спадкової справи №255/2024 року, яка відкрита Рава-Руською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_7 , встановлено, що про спадкування в 19.11.2024 році звернулася його мати ОСОБА_5 . Дружина померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_12 нотаріально засвідченою письмовою заявою від спадкування відмовилася (арк.спр. 71, 84).

Із довідки №286 від 26.03.20924 року, виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, встановлено, що ОСОБА_5 - 1956 р.н., проживала та була зареєстрована разом з сином ОСОБА_7 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_1 та вели спільне господарство (арк. спр. 76).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, всі вище перелічені особи є члени двору, головою якого є ОСОБА_5 , та мали рівне право на частки в майні двору, по 1/7 частині кожний.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Оскільки господарство № 22 в АДРЕСА_2 відносилося до колгоспного типу двору, члени двору мають право на частку в даному майні. Однак, оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно, то відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація їх права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Із копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 від 16.02.2023 року виготовленого Червоноградським МБТІ встановлено, що житловий будинок має загальну площу, 83,0 кв.м, житлова 52,1 кв.м, допоміжна площа 30,9 кв.м. (арк.спр.41-46).

Із довідки виданої КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" встановлено, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 83.0 м.кв., в тому числі житловою площею 52.1 м.кв., зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гійченської сільської ради 31.12.1987 року, згідно рішення Нестеровського райвиконкому №370 від 30.12.1987 року та записано 31.12.1987 року в реєстрову книгу №465, дублікат на вищевказаний житловий будинок не видавався. На підставі рішення №75 від 09.09.2022 року Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області ХХІV сесії VІІІ демократичного скликання вулицю Першотравневу перейменовано на вулицю Героїв України (арк.спр.36).

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно зі ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Із постанови Рава-Руської державної нотаріальної контори від 29.10.2024 року встановлено, що державний нотаріус Рава-Руської державної нотаріальної контори постановив відмовити ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки спадкоємцем не дотримано п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», а саме: не надані необхідні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації (арк.спр.55).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України,способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Ураховуючи наведене, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, ст. 247, ст. ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за законом на 1/7 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 83,0 кв.м, житлова 52,1 кв.м, допоміжна площа 30,9 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель та споруд, як члена колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності за законом на 1/7 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 83,0 кв.м, житлова 52,1 кв.м, допоміжна площа 30,9 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель та споруд, як члена колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_3 право власності за законом на 1/7 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 83,0 кв.м, житлова 52,1 кв.м, допоміжна площа 30,9 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель та споруд, як члена колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_4 право власності за законом на 1/7 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 83,0 кв.м, житлова 52,1 кв.м, допоміжна площа 30,9 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель та споруд, як члена колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_5 право власності за законом на 1/7 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 83,0 кв.м, житлова 52,1 кв.м, допоміжна площа 30,9 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель та споруд, як члена колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_5 право власності за законом на 1/7 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 83,0 кв.м, житлова 52,1 кв.м, допоміжна площа 30,9 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель та споруд, після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , як члена колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_5 право власності за законом на 1/7 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 83,0 кв.м, житлова 52,1 кв.м, допоміжна площа 30,9 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель та споруд після смерті сина ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як члена колишнього колгоспного типу двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22.09.2025 року.

Суддя: Олещук М. М.