І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2025 року м.Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М. при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Вивчивши матеріали позову, вважаю, що даний спір не підсудний Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1783314 від 17 вересня 2025 року, відповідач ОСОБА_2 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 01 травня 2023 року.
Згідно відповіді Відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради від 17 вересня 2025 року, відомості про попереднє місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_2 та місце проживання останнього в м. Тернопіль в Тернопільській області відсутні.
Згідно відповіді Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, яка надійшла на адресу суду 23 вересня 2025 року, ОСОБА_2 за відомостями відділу не значиться.
В силу вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
У позовній заяві позивач зазначає, що від шлюбу в них з відповідачем спільних дітей немає.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Встановлено, що останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 .
Таким чином, вважаю, що дана справа не підсудна Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області та підлягає передачі за підсудністю за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до підсудності Голосіївського районного суду міста Києва.
При цьому роз`яснюю, що направлення справи за підсудністю є обов`язком, а не правом суду у разі, якщо справа належить до територіальної юрисдикції іншого суду. Крім цього, направлення справи за підсудністю не є обмеженням позивача у праві доступу до правосуддя, оскільки учасники справи не позбавлені можливості приймати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції або через уповноваженого представника, а також подавати заяви про розгляд справи за їх відсутності.
В силу вимог статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, про що постановляється ухвала (п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК).
Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
За таких обставин, враховуючи, що останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до підсудності Голосіївського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, слід передати на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва.
Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…) .
Керуючись ст. ст. 27, 31, 353-354 ЦПК України,-
П О С Т А Н О В И В :
Передати справу на розгляд іншого суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 24 вересня 2025 року.

Суддя Черніцька І.М.