Справа №522/9041/25
Провадження №2/522/5429/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та стягнення пені,-

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник за довіреністю ОСОБА_3 , до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та відшкодування грошових коштів, сплачених за товар, в якій позивач просить визнати протиправними дії ФОП ОСОБА_2 щодо неповернення грошової суми, сплаченої за товар у розмірі 343,00 гривень; стягнути з ФОП ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 343,00 гривень та судові витрати у розмірі 80,00 гривень.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

05 травня 2025 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшла разом із заявою про зміну предмету позову уточнена позовна заява, у якій Позивачка просить суд визнати протиправними дії ФОП ОСОБА_4 інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо порушення умов договору, стягнути з Відповідача неустойку за повернення грошових коштів в розмірі 209,23 гривні та стягнути на користь Позивача сплачені у зв`язку з розглядом справи в сумі 80,00 грн.

Ухвалою суду від 06 травня 2025 року позовну заяву (уточнену) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано 15-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Задоволено клопотання про витребування доказів.

Копію ухвали суду від 06.05.2025 року було направлено за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення, який повернувся до суду із зазначенням причини: «одержувач відсутній за вказаною адресою».

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавав, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

21 лютого 2025 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір публічної оферти №202730, за яким ФОП ОСОБА_2 зобов`язується передати у власність ОСОБА_1 товар у вигляді швабри з мікрофіброю ціною 255 грн та трапецеподібну щітку для очищення підлоги ціною 88 грн, а ОСОБА_1 зобов`язується оплатити та прийняти товар.

Згідно з п. 1.2. Договору публічної оферти, розміщеного на веб-сайті інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », скріншоти якого надавалися Позивачем та з яким суд ознайомлювався особисто шляхом перегляду веб-сайту, моментом повного і безумовного прийняття Покупцем пропозиції Продавця (акцептом) укласти електронний договір купівлі-продажу товарів, вважається факт оплати Покупцем замовлення на умовах цього Договору, у строки та за цінами, вказаними на Інтернет-сайті Продавця.

Факт укладення договору публічної оферти підтверджується копією платіжної інструкції №2.97148219.1 від 21.02.2025 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ФОП ОСОБА_2 343,00 гривень із призначенням «Сплата за … НОМЕР_1 ».

Згідно з п 11.1 Договору публічної оферти, розміщеного на веб-сайті інтернет-магазину «Kindly Tech»,електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі або вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно із скріншотом електронної пошти, 21 лютого 2025 року о 10:41 Позивачці надійшла відповідь від ФОП ОСОБА_2 про прийняття замовлення №202730, відтак, суд вважає факт укладення договору публічної оферти доведеним.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ч. 1 ст. 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Ч. 1 ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

У ч. 1 ст. 693 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 704 ЦК України, договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред`явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання.

Як вбачається із позовної заяви, Позивачка на поштовому відділенні Укрпошти відмовилася від замовлення через встановлену післяплату в розмірі 126,00 гривень, що підтверджується фото поштової накладної № 672 та скріншотами із системи відстеження поштових відправлень Укрпошти Трекінг замовлень. Згідно з трекінгом відправлення № 672, 28.02.2025 року зареєстровано повернення відправлення Відправнику із зазначенням причини «за відмовою адресата».

Згідно з частиною першою статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з 11.3 Договору публічної оферти інтернет-магазину «Kindly Tech», сторони мають право розірвати цей договір в односторонньому порядку, в разі невиконання однією із сторін умов цього Договору та у випадках передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ч. 3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Згідно з ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Кошти, сплачені за товар, у розмірі 343 гривні були повернені Позивачці 01.05.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № CL6UBLOA9NJHKN94. В уточненій позовній заяві Позивачка наводить розрахунок суми неустойки в розмірі одного відсотка вартості товару за кожен день затримки повернення грошей 209,23 гривні за період з 28.02.2025 року по 01.05.2025 рік.

Згідно з ч. 1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ч. 3 вказаної статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 10.3 Договору публічної оферти інтернет-магазину «Kindly Tech», при поверненні Покупцем товару належної якості, Інтернет-магазин повертає йому сплачену за товар грошову суму за фактом повернення товару за вирахуванням компенсації витрат Інтернет-магазину пов`язаних з доставкою товару Покупцеві.

Згідно сервісу перевірки статусу відправлень АТ «УКРПОШТА», за №672, ФОП ОСОБА_2 відмовилася від отримання посилки 28.02.2025 року.

Оскільки, договором публічної оферти, з яким також погодилася позивачка, замовляючи товар було передбачено, що повернення грошових коштів за товар здійснюється за фактом отримання товару (від отримання якого відповідач) відмовився, суд вважає, що семиденний строк, визначений у ч.3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» для добровільного повернення грошових коштів повинен обраховуватися починаючи з 01.03.2025 року, тоді як останнім днем строку для добровільного повернення коштів було 07 березня 2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що у встановлений строк відповідач грошові кошти за товар не повернув.

Відповідачем було повернуто грошові кошти за товар 01 травня 2025 року.

Тому, у ОСОБА_1 виникає право на нарахування пені у період з 08 березня 2025 року по 30.04.2025 року.

За таких обставин, розрахунок пені повинен виглядати наступним чином:

- період прострочення: 08.03.2025 30.04.2025;

- кількість днів у періоді 53;

- встановлений розмір пені 1%

- нарахований розмір пені 181,79 гривень (346*1/100*53).

Тому, враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги позивача про стягнення пені, та стягнення з ФОП ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 181,79 гривень.

Щодо вимоги Позивачки про визнання протиправними дій ФОП ОСОБА_2 щодо порушення умов договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, який набрав чинності 30 березня 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ч. 1, 2 ст 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Предметом спору в межах цієї справи було, зокрема, стягнення пені за порушення зобов`язання щодо повернення грошових коштів, сплачених за товар.

При цьому, саме в межах цього способу захисту судом вирішувалося питання про те, чи дотримано ФОП ОСОБА_2 вимог чинного законодавства та умов Договору.

Під час розгляду справи, судом було встановлено, що в порушення умов чинного законодавства та умов Договору ФОП ОСОБА_2 у встановлений строк не повернула позивачці кошти, сплачені нею за товар, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення пені.

У зв`язку з чим, суд вважає, що заявлена позивачем вимоги про визнання дій відповідачки протиправними не є ефективними способом захисту прав позивачки.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача. Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні). Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що дана позовна вимога не є ефективним способом захисту прав позивача та доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

Щодо стягнення витрат у зв`язку з розглядом справи, суд зазначає наступне.

За змістом частини третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (пункт 4 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Висновки щодо необхідності розподілу судових витрат, понесених у зв`язку оплатою поштових відправлень, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в додаткових постановах від 20 вересня 2022 року у справі № 756/11978/16-ц та від 18 вересня 2023 року у справі № 759/5806/20 (провадження № 61-300ск23).

У позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідачки витрати пов`язані з розглядом справи, а саме, поштові витрати, пов`язані із направленням досудової вимоги, на підтвердження понесення яких позивачкою надано оригінал конверту та оригінал квитанції.

Проте, Законом України «Про захист прав споживачів», а також умовами Договору публічної оферти не було передбачено обов`язкового вжиття заходів досудового врегулювання спору для даної категорії справ.

Більше того, згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням ФОП ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 .

Дана інформація є загальнодоступною, а тому, позивач міг отримати зазначені відомості через сайт Міністерства юстиції України.

Проте, досудова вимога направлялася позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , тобто, не за місцезнаходженням відповідачки.

Тому, враховуючи те, що обов`язок вжиття досудові заходи врегулювання спору для даної категорії справ відсутній та те, що досудова вимога навправлялася за адресою, відмінною від місцезнаходження відповідачки, суд вважає, що направлення такої вимоги є виключною ініціативою позивачки та доходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на поштові відправлення.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 594, 626, 628, 633, 634, 638, 655, 662, 691, 693, 698, 704 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 27, 64, 76, 78, 81, 95, 100, 133, 247, 268, 280, ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути з відповідачки ФОП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , пеню у розмірі 181 (сто вісімдесят одна) гривня 79 (сімдесят дев`ять) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 26 вересня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.