Провадження № 2/369/3405/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В., при секретарі судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу № 369/14700/24 за позовом за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення способів участі батька у вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу укладеного між ним та ОСОБА_2 та припинення між ними шлюбно-сімейних відносин, їхня спільна донька неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася проживати з матір`ю, ОСОБА_2 , яка в свою чергу, за переконанням позивача, чинить систематичні перешкоди в реалізації його права на участь у вихованні неповнолітньої доньки.

На підставі викладеного, позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою та визначити спосіб участі у вихованні ОСОБА_3 в такому порядку:

- зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) повідомляти про зміну місця перебування / проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не пізніше ніж за 2 дні до моменту переміщення, засобом телефонного зв`язку шляхом здійснення дзвінків на телефонний номер батька ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) під час перебування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межами України організовувати телефонні та відеозв`язки (спілкування) за допомогою мессенджерів Telegram чи WhatsApp батька ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 ) телефонний номер НОМЕР_4 протягом однієї години два рази на тиждень (два рази кожного тижня) у зручний для дитини час;

- зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) під час перебування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні організовувати зустрічі батька ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 ) телефонний номер НОМЕР_4 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для спілкування щотижня без присутності матері ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 у зручний для дитини час та за бажанням дитини відповідно.

У свою чергу, ОСОБА_2 подала клопотання та запропонувала альтернативний графік спілкування позивача з ОСОБА_3 , обґрунтувавши його тим, що вона ніколи не чинила жодних перешкод у спілкуванні позивача із донькою, не зважаючи на існування конфліктів між нею та ОСОБА_1 , та не заперечує проти будь-якої форми їхньої комунікації, якщо це прямо не суперечить інтересам самої ОСОБА_3 . Також повідомила, що ОСОБА_3 більшість часу проживає за кордоном, готується до вступу в іноземний інститут, згодом буде відвідувати підготовчі курси перед вступом у ВНЗ в іноземній країні, а тому запропонований позивачем графік спілкування суперечитиме інтересам дитини. ОСОБА_3 досягла того віку, коли має право самостійно приймати рішення щодо проведення дозвілля з родичами, визначати порядок та спосіб спілкування з батьком, а будь-який примус в даному випадку з боку позивача є недопустимим. З урахуванням інтересів дитини ОСОБА_2 запропонувала наступний графік спілкування ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 :

- за попередньою домовленістю з матір`ю дитини шляхом побачень та спілкування Позивача з дитиною двічі на місяць із можливістю перебування дитини за місцем проживання чи перебування Позивача, без присутності матері, та з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, виключно за бажанням дитини та у разі перебування її в Україні;

- побачення та спілкування з дитиною у її день народження та батька, враховуючи бажання дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано у Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області висновок щодо визначення батьку ОСОБА_1 способів спілкування та участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.01.2025 року до суду від Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області надійшло рішення від 28.11.2024 року № 774/6 «Про затвердження висновку про участь батька ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи подали клопотання про розгляд справи без їх участі та ухвалення рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.ч.4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.07.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління Міністерства юстиції в м. Києві було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 737.

Від вказаного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 13.06.2023 у справі № 369/11744/22 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб було розірвано.

Після фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітня ОСОБА_3 залишилася проживати зі своєю матір`ю, ОСОБА_2 .

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законами України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із змісту Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (надалі за текстом - Конвенція) вбачається таке:

У змісті преамбули визначено, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Частина 1 статті 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 Конвенції, держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Частиною 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно п. 3 ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 16 Конвенції встановлено, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Відповідно до статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 19 СК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно рішення Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 28.11.2024 № 774/6 «Про затвердження висновку про участь батька ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », порядок побачення позивача з донькою визначено наступним чином:

-за бажанням ОСОБА_3 та в разі перебування її на території України;

-за бажанням дитини у разі перебування ОСОБА_1 в країні перебування ОСОБА_3 .

Зустрічі проводити за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 , в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дитини, без присутності матері, ОСОБА_2 , з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб ОСОБА_3 .

Висновок базується на інформації про усі фактичні обставини, з урахуванням пояснень ОСОБА_3 та її бажань.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями статей 150-153 СК України передбачено, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Також, згідно статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Частинами 2 та 3 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлюється, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Тобто, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам кожної конкретно взятої справи, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено обов`язок доказування і подання доказів при якому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 та 4 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

З огляду на викладене, на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Витрати по сплаті судового збору покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на першого позивача 605,60 грн судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 142, 150-153, 15, 157, 159 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 7, 8, 9, 16 Конвенції про права дитини, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення способів участі батька у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити порядок участі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:

-за бажанням ОСОБА_3 та в разі перебування її на території України;

-за бажанням дитини у разі перебування ОСОБА_1 в країні перебування ОСОБА_3 .

Зустрічі проводити за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 , в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дитини, без присутності матері, ОСОБА_2 , з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб ОСОБА_3 .

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), не чинити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) 605 (шістот п`ять гривень) 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 26.09.2025 року.

Суддя А.В. Янченко