Справа № 487/5084/25
Провадження № 2/487/2694/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючої судді Скоринчук К.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

23 липня 2025 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Споживчий центр», через свого представника Горну В.І. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся у Заводський районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 21.12.2024-100001817 від 21.12.2024 у загальному розмірі 17 340,00 грн та судових витрат.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр», як кредитодавцем, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, 21.12.2024 укладено Кредитний договір у виді подання заявки кредитного договору № 21.12.2024-100001817 (кредитної лінії) та відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору № 21.12.2024-100001817 (кредитної лінії).

Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі - 6 000,00 грн строком на 140 днів.

У договорі сторони визначили, що процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 5% від суми кредиту та дорівнює 300,00 грн.

Визначили розрахунок денної процентної ставки та узгодили, що денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,99% = (8340 / 6000)/140 * 100%.

У п. 9.1. Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) визначено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

У відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору № 21.12.2024-100001817 від 21.12.2024, а саме у пункті 17 визначено, що неустойка 90,00 грн, нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

У пункті 22 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору вказано, що позичальник підтверджує, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частинах 1, 5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (він ознайомився з нею за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/rozkritta-informacii), примірник цього договору, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України "Про споживче кредитування" (за виключенням випадку, коли надання паспорта споживчого кредиту не є обов`язковим).

Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом на підставі положень Закону України Про електронну комерцію".

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору.

У порушення положень договору відповідач, користуючись коштами наданими йому Банком, не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання, у зв`язку з чим станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 17 340,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 6 000,00 грн; проценти - 7 140,00 грн; комісія 300,00 грн; неустойка 3 000,00 грн; додаткова комісія 900,00.

Ухвалою суду від 28.07.2025 провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.

Копію ухвали надіслано сторонам.

Відповідач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Брадарську Н.В. надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказала, що позивачем не надано: належних е-доказів укладення правочину саме з відповідачем (повні журнали подій ІТС, OTP-логи, дані SMS-шлюзу, IP/user-agent, докази належності MSISDN; фіксація надання паспорта споживчого кредиту до укладення); первинні платіжні документи про фактичне зарахування коштів відповідачу; бездоказово включено комісії 300/900 грн («інтернет-еквайринг») без підтвердження реальної послуги; «проценти» заявлено без розбивки періодів і з ігноруванням режиму ст. 625 ЦК України після спливу строку договору (з 09.05.2025); пеню 90 грн/день вважала явно неспрівмірною (ч. 3 ст. 551 ЦК), тому міркувала, що вона підлягає істотному зменшенню або відмові.

Приймаючи до уваги те, що відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані докази та повідомлені сторонами обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 21.12.2024 ОСОБА_1 ознайомилася з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферту) (кредитної лінії) та підписала Заявку кредитного договору № 21.12.2024-100001817 (кредитної лінії), відповідно до умов якої ТОВ Споживчий центр зобов`язався надати відповідачу, ОСОБА_1 , кредит в сумі 6 000,00 грн, строком на 140 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 09.05.2025.

У договорі сторони узгодили між собою розмір процентної ставки та денної процентної ставки, згідно з якими процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,99% = (8340 / 6000)/140 * 100%. (п. 12 Договору (Акцепту)).

У пункті 8 Договору (Акцепту) сторони визначили, що комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 5% від суми кредиту та дорівнює 300,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів (а.с. 22-23).

Вказаний кредитний догорів був підписаний відповідачем електронним підписом із застосуванням коду підтвердження Е926 відправленим з номеру телефону НОМЕР_1 .

Виконання позивачем своїх зобов`язань перед відповідачем та надання йому кредитних коштів в сумі 6 000,00 грн підтверджується наданим позивачем повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта № НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 602273135, призначення платежу: «видача за договором кредиту №21.12.2024-100001817» (а.с. 16).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".

Зокрема, в ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. З Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким ідентифікатором є повідомлення з кодом Е926 на номер телефону відповідача НОМЕР_3 . А отже, відповідач прийняв пропозицію позивача на укладення кредитного договору та погодився з умовами, які викладені у ньому. Доказів протилежного суду не надано.

Відомостей про дострокове розірвання кредитного договору матеріали справи не містять, як і не містять відомостей про те, що відповідач ОСОБА_1 оспорювала факт укладання вказаного кредитного договору. Суд також приймає до уваги, що протягом 14 календарних днів з дня укладання договору відповідач не відмовився від кредитного договору.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за Договором від 21.12.2024, позивач просив стягнути з неї заборгованість у загальному розмірі 17 340,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 6 000,00 грн; проценти - 7 140,00 грн; комісія 300,00 грн; неустойка 3 000,00 грн; додаткова комісія 900,00.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст. ст. 525-527 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Із наданих сторонами по справі та досліджених судом документів суд доходить переконання, що відповідач користувався наданими кредитодавцем кредитними коштами та порушив умови вказаного договору, у зв`язку з чим має заборгованість.

З відзиву на позовну заяву слідує, що відповідач фактично не заперечує отримання нею кредитних коштів у сумі 6000,00 грн. Крім того, не скористалася наданим їй правом на відмову від договору та повернення у зв`язку з цим кредитним коштів протягом 14 календарних днів з дня укладання договору. Укладений кредитний договір не розірвала в односторонньому порядку у разі порушення позичальником положень цього договору. У разі наявності неправомірних дій з боку позичальника не оскаржила їх у судовому порядку, як і не оскаржила безпосередньо укладений з позивачем договір у цілому або окремих його положень. Протилежного суду не надано.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відтак, оскільки на час розгляду справи судом відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, суд зробив висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн

Що стосується питання про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 7 140,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Як вже було встановлено, у Договорі сторони узгодили між собою строк користування кредитом та розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 1% за 1день користування (п. 6 Акцепту відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору № 21.12.2024-100001817).

Заперечуючи проти стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, ОСОБА_1 власного контррозрахунку не надала, як і не надала доказів (квитанцій) на підтвердження здійснення нею платежів на погашення заборгованості за кредитом.

Враховуючи, що у кредитному договорі сторони узгодили між собою розмір відсотків, строки їх нарахування, а також графік погашення щомісячних платежів за договором та, окрім цього, перевіривши правильність нарахування суми заборгованості за відсотками, суд доходить висновку, що їх розрахунок здійснений в межах строку договору та відповідає узгодженим між сторонами умовам, передбаченим у договорі, а тому належить до задоволення у розмірі 7 140,00 грн.

Щодо нарахування заборгованості по комісії за надання кредиту, суд зазначає таке.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суду не надано доказів визнання недійсним у цілому чи певних частин Кредитного договору № 21.12.2024-100001817, укладеного 21.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , відтак він є чинним та дійсним.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України, постановою від 11.02.2021 № 16, затвердило ПРАВИЛА розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.

Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).

Аналізуючи умови кредитного договору № 21.12.2024-100001817 від 21.12.2024, суд доходить висновку про правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

За такого, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідача комісії за надання кредиту у розмірі 300,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача додаткової комісії у розмірі 900,00 грн, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 9 Акцепту позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору № 21.12.2024-100001817 від 21.12.2024, комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі "Комісія за обслуговування", "Комісія") 300 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.

Частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Вирішуючи даний спір, суд звертає увагу, що зі змісту договору від 21.12.2024 відповідач погодив розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 300,00 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. За умовами договору комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, тощо, а значить передбачає виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву заперечила факт отримання від позивача послуг з обслуговування кредитної заборгованості, а позивач не довів належними та допустимими доказами факт надання таких послуг більше одного разу на місяць.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За такого, з урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості з комісії за обслуговування кредитної лінії у розмірі 900,00 грн, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо нарахування відповідачу заборгованості за неустойкою у розмірі 3 000,00 грн, суд вважає за необхідне вказати таке.

За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549-552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У кредитному договорі, зокрема, пункті 17 Акцепту, визначено, що неустойка становить 90,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

У своїй позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача неустойку у загальному розмірі 3 000,00 грн, проте, детального розрахунку суду не надав, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити правильність здійснених позивачем нарахувань.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє і до нині.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 21.12.2024-100001817 був укладений 21.12.2024, тобто у період дії воєнного стану, а отже, з урахуванням положень пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідач звільнений від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, неустойку в розмірі 3 000,00 грн.

За такого, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за неустойкою задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1 877,57 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 21.12.2024-100001817 від 21.12.2024 у загальному розмірі 13 440,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - основний борг; 7 140,00 грн - заборгованість за процентами; 300,00 грн комісія за надання кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 877,57 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", р/р НОМЕР_4 , , МФО: 305299, адрса: 03032, м. Миколаїв, вул. Саксаганського, буд. 133-А;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: К.М. Скоринчук