Справа № 536/971/25
Провадження № 2/536/862/25
22 вересня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі: головуючої судді Баранської Ж.О., за участю секретаря судового засідання Пальчик К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кременчук цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,
22 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х років.
На обґрунтування позову зазначила, що позивач ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . 25 серпня 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області по справі № 2-1124/2009. Від цього шлюбу позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільній доньці позивача та відповідача на час звернення до суду з вказаною позовною заявою виповнилося вісімнадцять років. На даний час їхня донька ОСОБА_3 , навчається в Прешовському університеті в Прешові і є студенткою 1 курсу денної форми навчання Філосовського факультету Прешовського університету в Прешові. Позивач є особою, яка має статус особи з 2 групою інвалідності та тимчасово не працює, самостійно не може утримувати їхню спільну з відповідачем доньку в період її навчання, а донька сама через навчання не в змозі працювати та отримувати дохід, а тому потребує коштів на утримання. Позивач вказала, що період навчання потребує значних матеріальних витрат та оплати за навчання, витрат на купівлю зошитів, книг, підручників та інших канцелярських товарів і приладь, матеріалів необхідних для навчання, харчування, одягу, взуття, особистих речей. Зазначила, що відповідач (її батько) є працездатною особою, працює та має змогу брати участь у матеріальному забезпеченні своєї дитини на період навчання. З урахуванням викладеного, просила позов задовольнити.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 травня 2025 року відкрито провадження у справі № 536/971/25 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте відповідач не повідомив причини неявки, до суду не звертався із заявою про відкладення розгляду справи.
У зв`язку із неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25.08.2009 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Також судом установлено, що ОСОБА_3 є рідною донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 13 лютого 2007 року Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 148.
Згідно довідки від 15.01.2025 року ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу денної форми навчання Філософського факультету Прешовського університету в Прешові. Термін навчання з 12.09.2024 року по червень 2027 року.
Таким чином, на час розгляду справи ОСОБА_3 є повнолітньою особою, яка не досягла віку 23-х років, продовжує навчання на денній формі, при цьому у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.
Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У відповідності до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків,з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина.
При визначені розміру аліментів суд враховує, що відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою, має незадовільний стан здоров`я та не може сплачувати аліменти на утримання доньки у зв`язку з її навчанням, має інших утриманців чи наявні інші обставини, які мають істотне значення. Судом враховується, що відповідач позов визнав в повному обсязі. Інших обставин, що можуть бути враховані при визначені розміру аліментів, суду не повідомлено.
Зважаючи на викладене суд прийшов до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі частини його доходів щомісячно на період її навчання, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.
Відповідно до статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу.
Роз`яснити сторонам, що відповідно до приписів ч. 2 ст.199 СК України право на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється у разі припинення навчання.
Керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 268, 430 ЦПК України, ст.ст.191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 квітня 2025 року, на період навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 211 грн. 20 коп. судового збору.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня складення його повного тексту. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
СуддяЖ. О. Баранська