Провадження №2/592/2966/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Фоменко І.М., секретаря судового засідання Щербань Г.Г., представника відповідача Кірілової Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2025 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3037235.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.10.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 3037235, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування 2,5% в день, комісія за надання кредиту 1 000 грн. Строк кредиту 30 днів.

20.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 47-МЛ, згідно якого відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором № 3037235, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконав, тобто не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на дату подання позову до суду утворилась заборгованості, що у загальному розмірі становить 34 450 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн, заборгованість за відсотками 18 450 грн, заборгованість за комісією 1 000 грн, заборгованість за штрафом 5 000. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422, 40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Ухвалою суду від 21.08.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, 01.09.2025 року на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

02.09.2025 року представник відповідача адвокат Кірілова Ю.В. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач позовні вимоги не визнає, свою позицію обґрунтовує наступним.

На думку представника відповідача позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Представник відповідача вважає, що розмір процентів та штрафу є значно завищеним, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, а відтак підлягає зменшенню. Адже, відповідачем було взято кредит в розмірі 10 000,00 грн, в той час як позивач ставить питання про стягнення боргу в розмірі 34 450, 00 грн, що майже в 3,5 рази перевищує розмір суми, яку отримав позичальник. Що стосується витрат на правничу допомогу, вважає їх завищеними та неспівмірними обсягу виконаних робіт, адже справа є нескладною, і як вбачається з договору про надання правничої допомоги, АО «Апологет» надає юридичні послуги ТОВ ФК «Кредит-Капітал» і по іншим кредитним справам.

Таким чином, представник відповідача просила відмовити за необґрунтованістю в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині стягнення процентів, комісії та штрафу.

05.09.2025 року представник позивача Усенко М.І. подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що кредитні кошти було отримано, а відтак є необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із кредитором, якщо дійсно вважав встановлення типу процентної ставки несправедливою умовою, натомість відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Вважає, що вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та суперечать факту укладення договору та погодження відповідача з умовами кредитного договору. Представником позивача було додано низку документів на підтвердження надання професійної правничої допомоги, зокрема, копію детального опису наданих послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року. На думку позивача, зазначені витрати не є завищеними чи необґрунтованими, оскільки відповідають середньо ринковим тарифам на юридичні послуги, враховують обсяг роботи, що фактично була виконана, а також рівень кваліфікації залученого спеціаліста.

Представник відповідача адвокат Кірілова Ю.В. в судовому засіданні підтримала відзив на позов, з викладених в ньому підстав. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши докази і доводи, викладені у заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.10.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 3037235, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування 2,5% в день, комісія за надання кредиту 1 000 грн. Строк кредиту 30 днів (а.с.9 на зв.-10 на зв).

Пунктом першим частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

20.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 47-МЛ, згідно якого відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором № 3037235, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 47-МЛ від 20.02.2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , дата підписання договору: 18.10.2019, дата закінчення договору 17.11.2019; сума кредитного договору 10 000 грн; залишок по відсотках 18 450 грн; залишок по комісії 1 000 грн; заборгованість по штрафам/пені 5 000 грн (а.с.14 на зв).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина перша статті 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частини першої статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України зі змінами та доповненнями, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував.

Відповідачем та його представником в судовому засіданні не заперечувався факт отримання позики у вигляді грошових коштів, не оспорювався факт укладання такого договору.

Термін "користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно).

Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054ЦК України.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, "користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

Таким чином, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Вищезазначена правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 викладена правова позиція стосовно того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України.

Натомість, позивач нарахував відсотки після спливу визначеного кредитним договором № 3037235 від 18.10.2019 року, строку кредитування, тому суд вважає позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суму заборгованості за відсотками: 10 000 * 2,5% = 250 грн/день. 250 грн * 30 днів (строк кредитування) = 7 500 грн (заборгованість за відсотками, що узгоджується із кредитним договором 3037235 від 18.10.2019 року).

Крім того, сума комісії за надання кредиту в розмірі 1 000 грн передбачена кредитним договором, також підлягає стягненню з відповідача.

18 Перехідних положень ЦК України, встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Розрахунком первісного кредитора ТОВ «Мілоан» (а.с.11 на зв.-12) штрафи/пеня в сумі 5 000 грн не були нараховані. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» також не надав розрахунку по штрафам/пені, які він нарахував.

Тому, з урахуванням пункту 18 Перехідних положень ЦК України, штрафи/пеня в сумі 5 000 грн не підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед відповідачем в сумі 18 500 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн; заборгованість за відсотками 7 500 грн; заборгованість за комісією 1 000 грн.

Щодо вимог про відшкодування понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), тобто склад та розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору № 0107 про надання правничої допомоги від 01.07.2025 року, Акт наданих послуг № 1443 від 05.08.2025 на суму 8 000 грн, детальний опис наданих послуг на суму 8 000 грн.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Така правова позиція викладена в Постановах ВС від 18.03.2021 року у справі № 910/156/21/19 та від 28.04.2021 року у справі № 910/12591/18.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну не участь представника позивача при розгляді даної справи, приймаючи до уваги часткове задоволення позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 2 500,00 грн.

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 300,82 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам (53,7%).

Керуючись статями10,11,169,209,212,214,215,224 ЦПК України, статями526,530,1046,1048-1050 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3037235 від 18.10.2019 року в розмірі 18 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 300,82 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», адреса: 79029, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп 28, 4 поверх, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя І.М. Фоменко