Провадження № 2/761/5796/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Яцишина А.О.

представника позивача: Гуцуляка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, згідно з якою просив суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 64 718,85 грн., 3 % річних у розмірі 6 565,57 грн., інфляційні втрати у розмірі 36 366,56 грн. за період з 01.08.2014 по 31.10.2022, а також сплачений судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 та отримував послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у газеті «Хрещатик» №110 (4510), на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених тарифами у строку і на умовах, що передбачені договором. Відтак позивач зазначає, що з 01.08.2014 року по час звернення до суду споживає вказані житлово-комунальні послуги за вказаною адресою.

Внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань за Договором, у відповідача в період з 01.08.2014 року по 31.10.2021 року виникли зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожити послуг з водопостачання та водовідведення, які він не виконав, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість у розмірі грн., що складається із: - 64 139,76 грн. заборгованості з оплати за послуги з водопостачання та водовідведення; - 62,02 грн. - заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку; - 517,07 грн. заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування, що разом складає 64 718,85 грн. Крім того, позивач просить суд, стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 6 565,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 36 366,56 грн.

У зв`язку з викладеним вище, позивач звернувся з даним позовом. до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 26.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні 09.02.2023 року з урахування ст. 84 ЦПК України відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2023 позов Приватного акціонерного товариства Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 64 718,85 грн., 3 % річних у розмірі 6 565,57 грн., інфляційні втрати у розмірі 36 366,56 грн. та судовий збір в розмірі 2 481,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2023 в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, - скасовано і призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.

01.04.2025 до суду надійшов відзив відповідача на позову заяву у якому останній просив застосувати наслідки пропуску позовної давності до позовних вимог в частині стягнення заборгованості, нарахованої за період з серпня 2014 по лютий 2017 року, а в решті позовних вимог відмовити повністю у зв`язку із їх необґрунтованістю. Так, відповідачем у відзиві зазначено, що він не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а власником є його батько ОСОБА_2 , усі рахунку на оплату житлово-комунальних послуг приходять на ім`я його батька. Також зазначено, що в квартирі зареєстровано всього 4 особи, а тому він не може бути єдиним відповідачем у справі. Окрім, того у відзив вказано, що матеріали справи не містять доказів споживання відповідачем житлово-комунальних послуг, оскільки ОСОБА_1 починаючи з 1999 року не проживає за вказаною адресою реєстрації, а тому він не отримує надані позивачем житлово-комунальній послуги. Також, відповідачем зазначено про відсутність підстав для нарахування пені, інфляційних витрат та процентів річних за прострочення оплати грошових коштів.

01.04.2025 до суду надійшла заява представника відповідача адвоката - Горобівського І.Г. про застосування строків позовної даності у якій сторона відповідача вказує, що позивач просить стягнути борг за період з 01.08.2014 по 31.10.2022, а позовна заява подана до суду 09.12.2022, а тому на думку відповідача період заборгованості з 01.08.2014 по 31.02.2017 виходить за межі строків позовної давності, а тому позовній вимоги в загальному розмірі 32 500,35 грн., яка складається із: заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 13 494,09 грн., - інфляційні втрати - 16 291,72 грн., - 3 % річних - 2714,54 грн.

04.04.2025 до суду надійшла відповідь позивача на відзив у якій сторона позивача просила суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі. У відповіді на відзив вказано, що строк позовної даності не пропущено, а він автоматично продовжений з урахуванням перехідних положень ЦПК України. Також, позивачем вказано, що при підготовці розрахунку заборгованості відповідачем враховано положення постанови КМУ №206.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23.04.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному провадженні.

26.08.2025 до суду надійшли додаткові пояснення сторони позивач у справі.

В судовому засіданні представник позивача просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. До суду 17.06.2025 надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Горобівського І.Г. про розгляд справи без участі сторони відповідача, в поданому клопотанні просив розглянути заява про застосуванні строку позовної заяви та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Згідно Інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 23.12.2022 року за № 87381092 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води водовідведення ( з використання внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 .

26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року №1198, яким внесено зміни до закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами.

Відповідно до ч.4 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до п. 1.1. договору, ПрАТ «Київводоканал» зобов`язується своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 3.1 договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконує свої договірні зобов`язання шляхом надання відповідачу централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

Відповідач у свою чергу порушив умови договору, внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача в період з 01.08.2014 року по 31.10.2021 року виникла заборгованість з оплати за вказаний період послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі - 64 139,76 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначається окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік, для складової витрат на повірку ділиться на строк міжповірочного інтервалу.

Відповідний розмір внеску встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2019 № 1716 для відповідного будинку у розмірі 8,86 грн. щоквартально, однак він не сплачений відповідачем, внаслідок чого його борг складає 62,02 грн.

Крім того у відповідача наявна заборгованість у розмірі 517,07 грн. з внесення плати за абонентське обслуговування.

Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п.30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства.

Згідно із п.5) ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Разом з тим, згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідач у відзиві стверджує, що позивач неправомірно покладає відповідальність на одного мешканця квартири, однак це не лишає відповідача користуватися квартирою для власних потреб. В квартирі за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано 4 (чотири особи) які споживали послуги водопостачання та водовідведення, що підтверджується копією повідомлення-рахунку на сплату комунальних послуг за жовтень 2022 року. При цьому, матеріали справи не містять документи, які підтверджують право власності на квартиру. Особовий рахунок відкритий позивачем саме на об`єкт до якого надходять послуги з водопостачання та водовідведення, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач не звертався з заявою про розділення особових рахунків квартири за власною ініціативою або за рішенням суду, тому за цією адресою відкритий лише один особовий рахунок НОМЕР_1 , який і зазначено в довідці про розмір заборгованості та розрахунку заборгованості доданих до позовної заяви, а тому незалежно від того, чи є він власником квартири, чи наймачем цієї квартири, він має оплачувати житлово-комунальні послуги, які у цю квартиру надаються, доки не спростує, що він не є споживачем послуг (вказана правова позиція зазначена в Постанові КАС від 30.03.2023 у справі № 761/6387/22).

Отже, враховуючи, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою, а також те, що довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, відповідач користувався квартирою та отримував житлово-комунальні послуги для власних потреб.

Окрім того, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість, виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.

У випадку, якщо відповідач вважає, що наданий позивачем розрахунок невірний, зокрема невірно розрахована кількість проживаючих осіб чи обсяг використаної води, чи, що він не відображає сплачені ним кошти, чи відображає у іншому (меншому) розмірі, то згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст 81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач був зобов`язаний його спростувати, надавши свій розрахунок чи інші, передбачені ст. 76 ЦПК України докази, на його спростування, чого відповідачем не зроблено.

Платіжним документом для споживачів є повідомлення - рахунки на сплату комунальних послуг із зазначенням особового рахунку, який відкрито на кожну квартиру, де міститься докладна інформація про об`єми споживання, тарифи, нарахування, оплати, коригування (при проведенні) та суми до сплати. Повідомлення- рахунки на сплату надходять щомісячно на поштову адресу споживачів. Формат повідомлення відповідає вимогам Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

На адресу квартири АДРЕСА_2 щомісячно надходили повідомлення-рахунки про сплату послуг з водопостачання та водовідведення, однак доказів звернення з заявою про проведення перерахунку та документами на її підтвердження відповідачем не надано, також відповідач не надано доказів звернення з заявою про відключення від мереж водопостачання та водовідведення або опломбування вводів водопостачання холодної води.

Відповідно до п. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» перерахунок за ненадані послуги з холодного та гарячого водопостачання, водовідведення у випадку тимчасової відсутності одного або декількох членів сім`ї проводиться лише після надання документів, що підтверджують факт їх відсутності, не пізніше місячного терміну.

Несплата вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності відповідача або членів його родини згідно із пунктом 6 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01.05.2019), споживач має право, зокрема: на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; згідно із пунктом 29 Правил, підпункту 7 пункту 4.1. Договору, споживач має право на, зменшення розміру плати у разі, зокрема: тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). відповідач не надавав ніяких заяв.

На квартиру АДРЕСА_2 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , по якому нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводилися як для квартири, що не обладнана засобами обліку холодної води, згідно показників загальнобудинкового приладу обліку холодної води відповідно до п. 11 Правил надання послуг із централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (втрата чинності з 01.05.2022).

З 01.05.2022 нарахування оплати за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводяться відповідно до Правил затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690. Нарахування за спожиті послуги з централізованого водовідведення гарячої води здійснювалися за нормативами (нормами) споживання відповідно до Розпорядження від 16.06.2015 № 579 «Про затвердження Нормативів питного водопостачання та норм споживання послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у місті Києві» (втрата чинності з 01.03.2022).

З 01.03.2022 нарахування оплати за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводяться за нормативами споживання відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Розпорядження № 194, з урахуванням щомісячного коригуючого коефіцієнту, погодженого Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, розрахований Товариством на виконання наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26.03.2022 № 61 «Про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг під час дії воєнного стану в Україні».

Отже, за період з 01.08.2014 по 31.10.2022 відповідач не встановив квартирних засобів обліку, тому обсяги наданих послуг на підставі яких формувались повідомлення про сплату розраховувались згідно за показаннями будинкових засобів обліку, з урахуванням кількості зареєстрованих у квартирі осіб, що підтверджується копіями актів обстеження.

Суд критично оцінює обґрунтування відзив, щодо відсутності підстав для нарахування пені, інфляційних витрат та процентів річних за прострочення оплати грошових коштів.

Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, позиваче не здійснювалось нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційні нарахування, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену на несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово комунальні послуги, не нараховувалась з лютого 2022 року. Ввідповідно до доданого до позовної заяви розрахунку, заборгованості з водопостачання та водовідведення за період: серпня 2014 по жовтень 2022 по о/р НОМЕР_1 , тобто позивачем вже врахована при підготовці розрахунку постанова Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» і в колонці інфляційні втрати та 3% річних з лютого 2022 зазначені щомісячно «0,000».

Отже, щодо інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену на несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги до лютого 2022, необхідно зазначити, що відповідно до п.п. 4 п.3 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), якими на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби (COVID 19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово комунальні послуги. Тобто, 3% річних та інфляційні втрати за своєю правовою природою не є штрафними санкціями , а є спеціальними заходами відповідальності, а отже, приписи Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби розповсюджуються. (COVID-19)» на вказані нарахування не розповсюджуються.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Київського апеляційного суду від 13.07.2023 у справі № 755/1600/22.

Згідно з розрахунком заборгованості, який перевірено судом, за період часу з 01 серпня 2014 р. по 31 жовтня 2022 р. відповідач має наступну заборгованість: - за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 64 718,85 грн.;

- три відсотки річних у розмірі 6 565, 57 грн.;

- інфляційних втрат - 36 366,56 грн.

Відповідачем контррозрахунку надано не було.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності., суд зазначає наступен.

ПрАТ «АК «Київводоканал» 09.12.2022 засобами поштового зв`язку направило до Шевченківського районного суду міста Києва позовну заяву про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення надані у період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2022 року з ОСОБА_1 .

Комунальні платежі, у тому числі за послуги водопостачання та водовідведення підлягають сплаті до 20 числа кожного місяця наступного за розрахунковим.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пп.62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) та Законом України 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX), Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України були доповнені п.12 та п.19 відповідно.

Пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» було постановлено установити карантин на усій території України з 12.03.2020. 30.06.2023 Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин скасовано.

Таким чином, карантин на території України діяв з 12.03.2020 по 30.06.2023.

Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки та яка мала спливти з 12.03.2020 по 30.06.2023 - була продовжена.

24.02.2022 російською федерацією здійснено військову агресію проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який станом на день розгляду справи продовжено.

Продовження строку позовної давності в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу норми Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо продовження строку позовної давності на період карантину (Постанова Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 920/724/21). Близька за змістом правова позиція щодо застосування строків позовної давності, встановлених ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України). За зобов`язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України).

У разі неналежного виконання зобов`язань, позовна давність за вимогами кредитора про стягнення грошових коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі, а за періодичними платежами з моменту несплати окремого платежу.

Пунктом 1.1 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) передбачено, що платежі вносяться Споживачем (Відповідачем) не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оскільки у відповідача наявний обов`язок проводити оплату вартості спожитих комунальних послуг щомісяця, тому строк позовної давності починає перебіг з моменту несплати кожного окремого платежу.

Так, за надані у лютому 2017 року послуги відповідач повинен був здійснити оплату до 20.03.2017 (21.03.2017 позивач дізнався про невиконання відповідачем обов`язку з оплати за лютий 2017 року), тобто перебіг позовної давності щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги, надані починаючи з лютого 2017 року, продовжено до 30.06.2023 на строк дії карантину, спричиненого COVID-19, а потім подовжено у зв`язку з введення воєнного стану на території України, то такий перебіг ще не закінчився

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України). За зобов`язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Тобто, враховуючи вищевикладене, застосування позовної давності можливе до лютого 2017 року, а щодо заборгованості, що утворилася у період з лютого 2017 року по жовтень 2022 року , строк позовної давності не може бути пропущеним, оскільки такий перебіг продовжений в силу Закону № 540-IX та введення воєнного стану на території України.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 920/724/21 суд зазначає, що ні ЦК України, ані інші нормативно-правові акти, якими встановлений (продовжений) на території України карантин, продовжено строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу на строк дії такого карантину, а автоматичне продовження цих строків пов`язане саме із встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону.

Близька за змістом правова позиція щодо застосування статті 258 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21, і суд касаційної інстанції у справі № 920/724/21 за аргументами, наведеними у касаційній скарзі, не вбачає підстав для відступу від неї

Суд задовольняє заяву відповідача, про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до даного позову, оскільки визначений законодавством строк позивачем було пропущено, клопотання про поновлення строків позовної давності позивачем заявлено не було.

Правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самої позовної вимоги.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані відповідачам житлово-комунальні послуги за період з лютого 2017 року по 31 жовтня 2022 є обґрунтованими та доведеними.

Проте, наявні підстави для відмови позивачу у позові в частині стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , за період з серпня 2014 року по лютий 2017 року у загальному розмірі заборгованості 32 118,20 грн., що складається з: - заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 13 593,09 грн., - інфляційні втрати - 15891,46 грн., - 3 % річних - 2633,65 грн. у зв`язку із пропуском позовної давності.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, враховуючи застосування наслідків пропуску строку позовної давності, позов задовольнити частково, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за період з лютого 2017 року по жовтень 2022 року у розмірі 51125,76 грн., 3 % річних у розмірі 3931,92 грн., інфляційні втрати у розмірі 20475,10 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору пропорційного розміру задоволених позовних вимог (70,16%)в розмірі 1740,66 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 319, 322, 525, 526 ЦК України, 151, 162, 179 ЖК УРСР, ст.ст. 3-5,12-13, 19, 76-92, 95, 141, 187, 211, 258-259, 264-265, 268,272-273, 352, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 51125,76 грн.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 3 % річних у розмірі 3931,92 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» інфляційні втрати у розмірі 20475,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір в розмірі 1740,66 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» - адреса: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації : АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено: 29.09.2025.

Суддя: