Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4396/25 Головуючий у 1-й інст. Єригіна І. М.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.,

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №295/4396/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Єригіної І.М. м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №75919395 від 05.08.2021 у розмірі 47170,30 грн., з яких: 14005,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 33165,30 - сума заборгованості за відсотками. Також просило стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн та судовий збір.

В обґрунтування позову зазначало, що 05 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75919395, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 14005,00 гривень, строк позики - 30днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису QXOHEej2B9, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, позикодавець, на виконання п.1 договору позики №75919395 від 05.08.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 14005,00 гривень шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи - ТОВ «ФК Фінекспрес», який діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище підтверджується електронною платіжною інструкцією №8fba6e98-9e23-4574-b448-75b44aaebdl5 від 05.08.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Згідно листа №11/03/25-73 від 11.03.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №8fba6e98-9e23-4574-b448-75b44aaebdl5 від 05.08.2021 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов договору позики №75919395. 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» уклали договір факторингу № 2112, за умовами якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75919395 від 05.08.2021 року. 31.03.2023 року ТОВ ««Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого, позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75919395 від 05.08.2021 року. Згідно п. 5.2. договору факторингу від 31.03.2023 року встановлено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47 448,94 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 травня 2025 року позов ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №75919395 від 05.08.2021 року в розмірі 47 170,30 грн., а саме: 14 005,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 33 165,30 грн.- заборгованість за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» 2 422, 40 грн судового збору та 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить його змінити в частині стягнутих відсотків, зменшивши їх розмір з 33 165,30 грн до 2926,34 грн. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що сторони договору погодили строк його дії у 30 днів, умовами договору не передбачення його пролонгації. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що наданий позивачем примірник Правил зрозумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили інші умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, а саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахувань. Надані позивачем Правила не підписані відповідачем.

10 липня 2025 року до суду надійшов відзив від представника ТОВ «Фінпром Маркет» - Ґедзь О.В. у якому просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28.05.2025 залишити без змін. У відзиві зазначає, що посилання представника відповідача на положення ст.625 ЦПК України вважаємо помилковими, оскільки позивач звертаючись з позовом до суду обраховував заборгованості відповідача за базовою/фіксованою процентною ставкою, а не за процентною ставкою «понадстрокове користування позикою» в розмірі 2,7% (відповідальність штраф за порушення умов договору позики, згідно правил нараховується після 120 днів нарахування процентів за базовою процентною ставкою). Відповідно до п. 5.2. договору позики № 75919395, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок та умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. (Правила про надання грошових коштів у позику від 14.05.21 (повернення позики в кінці строку) - містяться в матеріалах справи). Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Водночас, зобов`язання невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб. Закінчення строку дії договору не є підставою для відхилення від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення. Отже, доводи представника відповідача, щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами - є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось, зокрема процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2.7 % за кожен день, яка передбачена договором позики, погодженими Відповідачем та регламентована правилами надання грошових коштів у позику - не нараховано, оскільки зазначена процента ставка значно фінансово навантажить відповідача. Представник відповідача посилається на судову практику, що випливає з кредитних правовідносин за договорами, які укладені ПАТ КБ «Приват Банк» з фізичними особами, зокрема в частині ознайомлення позичальниками з правилами в тій редакції, яка надається суду для огляду. Проте зазначені обставини є відмінними від обставин даної справи, оскільки у даній справі: - договір позики укладений в порядку ЗУ «Про електронну комерцію», який передбачає ознайомлення позичальника з правилами «надання грошових коштів у позики» в електронному вигляді шляхом розміщення відповідних правил на сайті позикодавця та як у даному випадку на сайті та в ІТС (інформаційна-телекомунікаційна система) під час погодження з Офертою (укладання договору). [Метода укладання договору]. - договір з ПАТ КБ «Приват Банк» був укладений у традиційній письмовій формі на відміно від даного виду правочину в якому воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Пролонгація/автопролонгація передбачена договором позики п. 5.2. Договору [договір не може бути технічно укладеним без ознайомлення Відповідача з правилами), а тому Відповідач був ознайомлений з правилами надання позики (чинними на день укладання договору]. - На інтернет ресурсі позикодавця в розділі «Архівна інформація» (https://mycredit.ua/ua/archived_info/) містяться всі правила надання позики за весь час діяльності компанії, пункт з яким не погоджується представник відповідача (передбачена умовами договору пролонгація на 90 діб) міститься в правилах за період з 2018 рік по сьогоднішній день.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині стягнутої суми заборгованості за відсотками, тому в іншій частині судом апеляційної інстанції на законність та обґрунтованість не перевіряється.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75919395, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 14005,00 грн., строк позики - 30 днів до 04.09.2021 зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована), дата надання кредиту - 05.08.2021, дата повернення кредиту - 04.09.2021, знижена процентна ставка - 0,70%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 908,08%, орієнтовна загальна вартість позики 16931,34 грн.

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису QXOHEej2B9).

Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 договору позики №75919395 від 05 серпня 2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 14005,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується електронною платіжною інструкцією №8fba6e98-9e23-4574-b448-75b44aaebdl5 від 05.08.2021, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі.

21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» уклали договір факторингу № 2112, за умовами якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75919395 від 05.08.2021 року. 31.03.2023 року ТОВ ««Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого, позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75919395 від 05.08.2021 року. Згідно п. 5.2. договору факторингу від 31.03.2023 року встановлено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47 448,94 грн.

Згідно розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №75919395 від 05 серпня 2021 року становить 47170,30 грн, з яких: 14005,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 33165,30 грн - сума заборгованості за відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення всієї суми заборгованості за відсотками, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсотки розраховані до 02.12.2021 року, тобто в межах строків передбачених договором позики №75919395 від 05.08.2021.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Встановлено, що 05 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75919395, що відповідачем не заперечується.

Вказаний договір позики підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором QXOHEej2B9.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У справі, що переглядається встановлено, що відповідно до розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №75919395 від 05.08.2021 року становить 47170,30 грн, з яких: 14005,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 33165,30 грн - сума заборгованості за відсотками, яка нараховувалася з 06.08.2021 до 02.12.2021 року.

Згідно умов укладеного договору позики №75919395 від 05.08.2021, позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 14005,00 грн., строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована), дата надання кредиту - 05.08.2021, дата повернення кредиту - 04.09.2021 року.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене.

Матеріали справи не містять доказів пролонгації укладеного договору позики №75919395 від 05.08.2021 року.

Посилання позивача на п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику, відповідно до якого передбачено строк автопролонгації договору не більше 90 календарних днів є необґрунтованим, оскільки наявні в матеріалах справи Правила надання грошових коштів у позику ОСОБА_1 не підписані, а тому, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.

Відтак, враховуючи умови укладеного сторонами договору позики, строк дії якого визначено з 05 серпня 2021 року по 04 вересня 2021 включно, то стягненню підлягає заборгованість за відсотками в розмірі 8361,00 грн (із розрахунку 14005,00 грн х 1,99%= 278,70 грн в день х 30 днів).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування позикою за період з 05.08.2021 по 04.09.2021 у розмірі 8361,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалюючи рішення по суті не дав належної правової оцінки обставинам справи та дійшов помилкового висновку про стягнення усієї суми заборгованості за відсотками.

У позовній заяві, ТОВ «Фінпром Маркет» просило вирішити питання судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції та стягнути з відповідача 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження заявлених вимог в матеріалах справи наявні: договір про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року №01-11/24 з додатками №1,2, платіжна інструкція переказу коштів від 20.03.2025 року, ордер на надання правничої допомоги серії АХ № 1149961 від 01.11.2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 03.04.2018 року серії ПТ №2099.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» слід стягнути 1659,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (3500,00 грн х 47,4% - задоволено позов).

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ТОВ «Фінпром Маркет» сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2422,40 грн, оскільки, позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, що становить 47,4% від заявлених вимог, то із ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути 1148,21 грн судового збору за звернення до суду із позовом.

ОСОБА_1 за звернення до суду із апеляційною скаргою сплатив 4542,00 грн судового збору.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено на 72,4% (стягнуто судом 33165,30 грн заборгованості по відсотках, просив зменшити до 2926,34 грн ( 33165,30 грн - 2926,34 грн = 30238,96 грн - оскаржувана сума, судом апеляційної інстанції стягнуто 8361,00 грн = 72,4%).

Відтак, із ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3288,40 грн (4542,00 грн х 72,4%).

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 травня 2025 року змінити, зменшивши розмір заборгованості за відсотками стягнутих з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» за договором позики №75919395 від 05.08.2021 з 33165,30 грн до 8361,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» 1659,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1148,21 грн та.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3288,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді