Провадження № 2/522/5809/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

представника позивача адвоката Хижняк А.В.,

інші учасники в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який героїчно загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 22.10.2024. 27.02.2025, ОСОБА_2 , отримав політравму з ушкодженням голови та кінцівок, внаслідок чого загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) актовий запис № 956. Крім того, факт смерті ОСОБА_2 також підтверджується сповіщенням сім`ї № 5967 від 04.03.2025, виданим ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після загибелі брата ОСОБА_1 особисто займалася питаннями його поховання, організацією прощальної церемонії, оформленням необхідних документів та фінансовими витратами, пов`язаними з похованням, що підтверджується свідоцтвом про поховання № 068589, договором-замовленням № 152004 від 14.03.2025, договорами-замовленнями від 18.03.2025. Під час перебування на військовій службі ОСОБА_2 отримував значне грошове забезпечення, що дозволяло йому утримувати свою сестру ОСОБА_1 .

Фінансове становище ОСОБА_1 є вкрай складним через обставини сімейного характеру. Заявниця є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яка має серйозні проблеми зі здоров`ям, а саме вроджена вада серця, змішаний стеноз клапана легеневої артерії, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3025, а також довідкою, виданою «Дитячою міською поліклінікою № 3» ОМР від 24.03.2025. Витрати на лікування та догляд за дитиною значно перевищують щомісячний дохід заявниці, який складає 8 000,00 грн на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № 35 від 14.03.2025, що створює критичну фінансову ситуацію. Крім того, батько дитини загинув у 2017 році, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , що позбавило родину основної матеріальної підтримки. Через недостатність власних доходів заявниця була змушена звертатися за фінансовою допомогою до свого брата. Саме його підтримка стала основним джерелом засобів для існування заявниці та її дитини, покриваючи життєво необхідні витрати.

Сумарно, за період з листопада 2024 року по лютий 2025 року, на ім`я ОСОБА_1 від її брата ОСОБА_2 було перераховано 117 300 грн, що повною мірою свідчить про факт перебування ОСОБА_1 на утриманні у свого брата ОСОБА_2 , який героїчно загинув.

У зв`язку із загибеллю свого брата, військовослужбовця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулася до ТЦК та СП з питанням реалізації прав як особи, що перебувала на утриманні у загиблого військовослужбовця щодо призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги. Однак з усної відповіді, вона довідалася, що для призначення одноразової допомоги необхідно надати докази про перебування на утриманні у загиблого брата, якими є судове рішення про встановлення факту перебування на утриманні, а тому вимушена звернутися до суду з даною заявою. Встановлення факту перебування на утриманні необхідне заявниці для документального оформлення визначеної одноразової грошової допомоги, Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з смертю брата, ОСОБА_2 . Іншим способом, окрім встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого брата, не вбачається за можливе.

23.05.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.06.2025 від представника Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною, а тому не підлягає задоволенню. Заявницею не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про утримання Заявниці її загиблим братом ОСОБА_2 , а тому відсутні правові підстави для задоволення її позову.

30.06.2025 від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що відповідач вважає, що військова частина НОМЕР_1 є належним відповідачем у справі та позовні вимоги до військової частини НОМЕР_1 є необґрунтованими. Особові справи на військовослужбовців за призовом під час мобілізації військовими частинами не формуються та у військових частинах не зберігаються. Відповідно, особова справа на ОСОБА_2 у військовій частині НОМЕР_1 не формувалась та не зберігається на даний час. Відомості щодо осіб, що перебували на утриманні ОСОБА_2 у військової частини НОМЕР_1 відсутні. Також просить змінити процесуальний статус Військової частини НОМЕР_1 з відповідача на третю особу, у задоволенні якого протокольною ухвалою суду від 16.09.2025 відмовлено.

01.07.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що факт надання матеріального утримання підтверджується не лише особистими поясненнями заявниці, а й документально засвідченими переказами грошових коштів. Згідно з випискою з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 у АТ «ПУМБ», та відповідними квитанціями, які містяться у матеріалах справи, за період з 13.11.2024 по 27.02.2025 брат систематично перераховував значні суми грошових коштів. Окрім безпосереднього переказу коштів, братом було відкрито банківську картку на ім`я сестри у межах свого банківського обслуговування, що підтверджується заявою № 334467311. Така дія є свідченням усвідомленого та цілеспрямованого наміру надавати сестрі постійну матеріальну підтримку. З урахуванням зазначеного, можна зробити правовий висновок, що матеріальна допомога, яку систематично та свідомо надавав ОСОБА_2 своїй сестрі ОСОБА_1 , мала ознаки постійного, стабільного джерела доходу та забезпечувала основні життєві потреби позивачки та її дитини. Відтак, вважають, що докази, наведені у позовній заяві є достатніми для підтвердження перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого, відповідно до положень чинного законодавства України.

16.09.2025 у судовому засіданні долучено відповідь № 1780252 від 16.09.2025 на запит суду з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, згідно якої з липня 2024 по лютий 2025 року ОСОБА_1 отримала дохід у розмірі 88 146,19 грн. Крім того, у судовому засіданні представник позивача зазначила, що докази сумісного проживання відсутні.

Розглянувши матеріали заяви та справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків.

Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Тобто, виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1 8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членами сім`ї військовослужбовця можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Крім того Конституційний суд України у своєму рішенні зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідний висновок міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-й.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Одеса, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 1190 Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси. Батьками вказані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Одеса, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 693 ОСОБА_7 /РАЦС. Батьками вказані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 22.10.2024. 27.02.2025, ОСОБА_2 , отримав політравму з ушкодженням голови та кінцівок, внаслідок чого загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) актовий запис № 956. У свідоцтві про смерть місцем смерті вказано Курська область Російська Федерація.

Крім того, факт смерті ОСОБА_2 також підтверджується сповіщенням сім`ї № 5967 від 04.03.2025, виданим ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після загибелі брата ОСОБА_1 особисто займалася питаннями його поховання, організацією прощальної церемонії, оформленням необхідних документів та фінансовими витратами, пов`язаними з похованням, що підтверджується свідоцтвом про поховання № 068589, договором-замовленням № 152004 від 14.03.2025, договорами-замовленнями від 18.03.2025.

Пунктом 2 Постанови № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п. 1 цієї постанови (тобто, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених уст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Так, за загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії, відшкодування шкоди чи отримання грошової допомоги тощо. Факт перебування особи на утриманні померлого має місце за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю (заявнику), була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Наведений вище правовий висновок та аналогічні йому викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16 ц, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17, від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18, від 27 січня 2021 року у справі №584/1166/15-ц.

У свою чергу, нормою ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону (тобто зокрема у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби), право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Пленум Верховного Суду України в п. 8 Постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, роз`яснив, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

У даній справі позивачем доказів постійного проживання разом з загиблим братом і ведення з ним спільного господарства суду не надано, як і доказів перебування на його повному утриманні, що було для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно з квитанціями № 87, № 00, № 46, № 48, № 86, № 40, № 59, № 77, випискою по рахунку по картці/рахунку, відкритій на ім`я ОСОБА_1 у АТ «ПУМБ» за період з 13.11.2024 по 27.02.2025, ОСОБА_2 систематично надсилав грошові кошти своїй сестрі, зокрема: 13.11.2024 5 800 грн; 16.12.2024 20 000 грн; 30.01.2025 50 000 грн; 30.01.2025 13 000 грн; 30.01.2025 5000 грн; 19.02.2025 13 500 грн; 26.02.2025 5 000 грн; 27.02.2025 5 000 грн.

Сумарно, за період з листопада 2024 року по лютий 2025 року, на ім`я ОСОБА_1 від її брата ОСОБА_2 було перераховано 117 300,00 грн.

Згідно відповіді № 1780252 від 16.09.2025 на запит суду з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, згідно якої з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2025 року ОСОБА_1 отримує постійний дохід заробітну плату, розмір якої у 2025 році становить 12 000,00 грн в місяць.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що брат заявниці перебуваючи на службі перераховував ОСОБА_1 кошти в період з листопада 2024 року по лютий 2025 року, проте позивачем не доведено, що ці кошти перераховувавсь їй саме з метою її утримання, а не з метою їх збереження позивачкою задля подальшої передачі коштів ОСОБА_2 , після його повернення додому. При цьому суд враховує, що матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 на утриманні брата до його служби в ЗСУ, що не може достеменно свідчити про перерахування ним коштів саме з метою утримання позивачки, яка згідно вищевказаної відповіді тривалий час отримує стабільний дохід.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б достименно свідчили про утримання заявниці її загиблим братом ОСОБА_2 , а тому у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення відповідно до ст. 259 ЦПК України буде складено протягом п`яти днів.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст рішення складено 25.09.2025.