Дата документу 18.09.2025
Провадження № 2/334/778/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Соломонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 04.11.2020 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 001 на підставі якого відповідачу видано кредит у сумі 102516,49 грн.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, в зв`язку із чим станом на 06.10.2024 у нього утворилася заборгованість перед позивачем на суму 147693,09 грн. з яких: 87955,08 грн. заборгованість за кредитом; 28,54 грн. заборгованість процентами; 59709,47 грн. заборгованість за комісією.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 001 в сумі 147693,09 грн.та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 23.12.2024.2024 року було відкрито провадження у справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явися, в прохальній частині позову просив розглянути позовну справу в спрощеному позовному провадженні та за відсутності представника банку.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Надав до суду відзив, в якому просив застосувати строки позовної давності постанови рішення, яким у задоволенні позову АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Представником позивача подано відповідь на відзив в якій просив відхилити доводи відповідача за змістом відзиву, як безпідставні та ухвали рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представником позивача подано відповідь на відзив, просив відхилити доводи відповідача за змістом відзиву як безпідставні та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У зв`язку із неявкою у судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача та відповідача, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.11.2020 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 001 на підставі якого відповідачу видано кредит у сумі 102516,49 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № TR45261311.53858.2464 від 04.11.2020 року

Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1ст.530 ЦК України).

Відповідно до п.1 ст.1050 ЦК України позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу проживання, однак в наданий банком термін вимога позичальника виконана не була.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 06.10.2024 у нього утворилася заборгованість перед позивачем на суму 147693,09 грн. з яких: 87955,08 грн. заборгованість за кредитом; 28,54 грн. заборгованість процентами; 59709,47 грн. заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Позивач, 07.10.2024 року вих. № КНО-44.2.2/561 направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Відповідно дост.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи викладено суд, дійшов висновку, що підтверджується заборгованість в розмірі в розмірі 87983,62 грн. з яких: 87955,08 грн. заборгованість за кредитом; 28,54 грн. - заборгованість за процентами.

Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Цивільним кодексом України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. ст. 256, 257 ЦК України).

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Окрім того, 11.03.2020р. постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року N 211 впроваджено дію карантину на території України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України були продовжені на строк дії такого карантину(п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

24.02.2022р. Законом України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії ( п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ).

01 липня 2023 року завершено дію карантину (Постанова КМУ №651 від 27.06.2023). Однак строки стягнення заборгованості по кредитах, які настали в період з 11.03.2020р. продовжуються до закінчення дії воєнного стану в Україні та тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Кредитний договір між сторонами укладено 04.11.2020. Однак кредитною карткою відповідач користувався і здійснював платежі до 08.09.2023, що відображено в розрахунку заборгованості та виписках по рахунку.

З наведеного суд доходить висновку, що позивач звернувся до суду із позовом в межах позовної давності.

Щодо стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що:

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду № 727/5461/23 (провадження №61-17096св23) від 10 січня 2024року.

Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, яка за законом повинна надаватись безоплатно, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову в частині стягнення заборгованості за комісією.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, зокрема розмір відшкодованих судових витрат визначається пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1443,07 грн., яка являється пропорційною розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4,12,13,141,261,264,265,280-284,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИ Й МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИ Й МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (; вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) заборгованість за кредитним договором № № 001 від 04.11.2020 в суму 87983,62 грн. з яких: 87955,08 грн. заборгованість за кредитом; 28,54 грн. - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИ Й МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (; вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) судовий збір в сумі 1443,07 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гнатюк О. М.