"26" вересня 2025 р. Справа № 363/5587/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Степ`юк Юлією Станіславівною, про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд» адвокатом Степ`юк Ю.С., діючи в інтересах заявника - ОСОБА_1 , подано заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), Петрівські сільській раді (07354, Київська обл., Вишгородський р-н, село Нові Петрівці, вул. Свято-покровська, буд. 171; код 04359620) її виконавчому органу та структурним підрозділам, комунальним підприємствам, а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії спрямовані на розміщення будь-яких споруд та примусове переміщення (демонтаж) паркану на земельній ділянці з кадастровим номером :02:147:0118 за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову до його подання зазначено, що заявник ОСОБА_1 має намір пред`явити до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Петрівської сільської ради позов про скасування рішення Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 21.02.2025 року № 2521 про проведення земельних торгів щодо продажу права оренди на земельну ділянку, визнання недійсним договору оренди землі №118 від 26.06.2025 року та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування. Як зазначено у заяві, ОСОБА_1 є членом територіальної громади Петрівської сільської ради, оскільки постійно проживає та володіє житловим будинком у межах с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області за адресою: АДРЕСА_3 . З відкритих джерел інформації, загальнодоступного сайту Prozorro.Sale, заявнику стало відомо, що Петрівська сільська рада прийняла рішення передати в оренду одну сотку землі на 10 років (кадастровий номер земельної ділянки: :02:147:0118). Ця земельна ділянка знаходиться по АДРЕСА_2 , поруч із приватним будинком заявника. Вважає, що договір оренди землі №116 від 26.06.2025 укладено з порушенням вимог містобудівної документації, оскільки земельна ділянка загального користування незаконно передана для розміщення тимчасових споруд підприємницької діяльності, що суперечить її цільовому призначенню. До того ж, існує реальна загроза знищення зелених насаджень та зміни первісного стану ділянки, зокрема вже частково демонтовано паркан та планується вирубка дерев, що може унеможливити виконання майбутнього рішення суду та відновлення порушених прав.

Згідно із частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до його подання, з таких підстав.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові КЦС ВС від 26.02.2025 у справі №369/4021/21 зроблено висновок про те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом залежно від конкретних обставин.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що майбутні позовні вимоги стосуються визнання протиправним та скасування рішення Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 2521 від 21.02.2025, визнання недійсним договору оренди землі №118 від 26.06.2025 та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування.

Як на підставу обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , Петрівській сільській раді її виконавчому органу та структурним підрозділам, комунальним підприємствам, а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії спрямовані на розміщення будь-яких споруд та примусове переміщення (демонтаж) паркану на земельній ділянці з кадастровим номером :02:147:0118 за адресою: АДРЕСА_2 , може істотно ускладнити виконання рішення суду про задоволення позову, що призведе до порушення прав позивача та інших мешканців села на користування земельною ділянкою, однак доказів, що вище зазначені особи мають намір знищити або вчиняти будь-які дії спрямовані на розміщення будь-яких споруд та примусове переміщення (демонтаж) паркану на земельній ділянці з кадастровим номером :02:147:0118 за адресою: АДРЕСА_2 , заявником на підтвердження таких тверджень, до суду не надано.

При цьому, матеріали заяви не мітять належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження наявності між сторонами спору щодо цієї земельної ділянки.

Належних, допустимих і достатніх доказів порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи законних інтересів заявника, матеріали справи не містять (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Заявником не обґрунтовано співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та не зазначено, яким чином застосування запропонованих заходів забезпечення позову забезпечить виконання можливого рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Запропоновані заходи забезпечення позову меті передбаченій ст. 149 ЦПК України не слугують і на це не спрямовані, виходять за межі позовних вимог і є неспівмірними з ними.

В даному випадку, обраний спосіб забезпечення позову фактично є втручанням у діяльність ФОП ОСОБА_2 та органу місцевого самоврядування і в певній частині є тотожним заявленим позовним вимогам, які без вирішення справи по суті суд застосувати не вправі, оскільки вказане може призвести до припинення дії оспореного рішення та договору оренди.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, беручи до уваги обов`язок суду враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів,суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи викладені обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів наданих заявником щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог у майбутньому, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову до його подання задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами статтями 149154, 157, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Степ`юк Юлією Станіславівною, про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.П. Лукач