Провадження № 2-о/357/381/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року місто Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О.В., за участю секретаря судового засідання Бондар Ж.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 3 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківська міська рада Київської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

27.08.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи тим, що вона являється співвласником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31 жовтня 1996 року, видане Виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області, та договору дарування частини квартири від 09.04.2025, посвідченого державним нотаріусом Другої білоцерківської державної нотаріальної контори Мельничук М.В, зареєстрованого у реєстрі за № 1-572. Однак, у свідоцтві про право власності № НОМЕР_1 від 31 жовтня 1996 року зазначено невірно її ім`я « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ». Вона звернулася до Білоцерківської міської ради Київської області із заявою про виправлення помилки, однак їй відмовили у внесенні змін до вказаного свідоцтва. Вказаний недолік перешкоджає їй у реалізації права власності майном. Тому, просить у судовому порядку встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: частини квартири по АДРЕСА_2 , згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31 жовтня 1996 року.

19.03.2024 судом постановлено ухвалу, якою заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24.09.2025 09:00.

Заявниця - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату,час та місце засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, та просила встановити факт, що Свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 31 жовтня 1996 року, видане Виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області, згідно розпорядження голови Ради виконкому від 31 жовтня 1996 року № 1-3-659, щодо посвідчення права спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 а, ОСОБА_4 , дійсно належить ОСОБА_1 .

Заінтересована особа - Білоцерківська міська рада Київської області про дату,час та місце засідання повідомлена належним чином, у судове засідання представника не направила, подала до суду заяву, про розгляд справи за відсутності представника Білоцерківської міської ради Київської області на розсуд суду.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини, спірні правовідносини, з посиланням на докази та норми права.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Встановлено, що заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з 23 вересня 1988 року зареєстрована за адресою: перший АДРЕСА_2 , що підтверджено копією паспорта Серії НОМЕР_3 , виданого Білоцерківським МВМ ГУ МВС України у Київській області 13 квітня 2004 року.

З дубліката Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31 жовтня 1996 року вбачається, що Виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області, згідно розпорядження голови Ради виконкому від 31 жовтня 1996 року № 1-3-659, посвідчив, що квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві спільної власності громадянину: ОСОБА_5 та членам її сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .

Згідно Договору дарування частини квартири від 09.04.2025, посвідченого державним нотаріусом Другої білоцерківської державної нотаріальної контори Мельничук М.В, зареєстрованого у реєстрі за № 1-572, ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Зі свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , виданого 21.08.1987 відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому, на російській мові, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася « ОСОБА_1 », батьками якої зазначені: батько « ОСОБА_8 », мати « ОСОБА_9 ».

Зі свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 , виданого 09.11.2001 відділом РАЦС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 , батьками якої зазначені: батько ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_5 .

Згідно Свідоцтва Серії НОМЕР_6 від 21.06.2002, ОСОБА_1 у 2002 році закінчила загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 12.

11.08.2025 ОСОБА_1 звернулася до Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради Київської області із заявою щодо внесення змін до Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31 жовтня 1996 року, а саме у написанні її власного імені.

З листа Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради Київської області від 15.08.2025 за № 01-291226 вбачається, що на підставі розпорядження голови Ради виконкому Білоцерківської міської ради від 31 жовтня 1996 року № 1-3-659, було приватизовано квартиру АДРЕСА_1 громадянами: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , які зазначені у заяві щодо приватизації вказаної квартири та згідно довідки про склад сім`ї, тому підстави для внесення змін до свідоцтва відсутні.

Згідно Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 18 липня 2025 року за № 056/1391-а2, записи особового імені ОСОБА_3 (паспорт, свідоцтво про народження, запис ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (свідоцтво про право власності на житло, запис ОСОБА_4 ), а також запис російською мовою ОСОБА_3 (зазначений у паспорті та свідоцтві про народження, запис ОСОБА_1 ) попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах є ідентичними.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить їй і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати, зокрема, особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй.

У даному випадку заявником доведено викладені у заяві обставини, та доведено, що встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення, а організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, враховуючи, що встановлення вказаного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 263, 265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що Свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 31 жовтня 1996 року, видане Виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області, згідно розпорядження голови Ради виконкому від 31 жовтня 1996 року № 1-3-659, щодо посвідчення права спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 а, ОСОБА_4 , дійсно належить ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявниця ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа - Білоцерківська міська рада Київської області, , місцезнаходження: вулиця Ярослава Мудрого, будинок 15, місто Біла Церква, Київська область, 09117.

Повний текст рішення складено 25.09.2025.

Суддя: О. В. Бондаренко