Справа № 465/7237/24 Головуючий у 1 інстанції: Олещук М. М.
Провадження № 22-ц/811/1591/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №851747598 від 01.10.2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №851747598 від 01 жовтня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 01 жовтня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 851747598 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані ОСОБА_1 , а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить Позичальнику.

ОСОБА_1 підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV3M28K. Зокрема, 01 жовтня 2022 року 16:41:08 год. Відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору.

Відповідно до п. 14.2. Кредитного договору, у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису, Позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Одночасно з підписанням договору, Товариство відправило на електронну адресу, вказану відповідачем у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 10200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Відразу після вчинених дій відповідача, 01 жовтня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10200,00 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, є доказом того, що ОСОБА_1 прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №206 від 06 грудня 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 25 636,36 грн.

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20 грудня 2023 року до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 50865,04 грн.

17 липня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 17/07/2024 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 17/07/2024 від 17 липня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50865,04 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 17/07/2024 від 17 липня 2024 року.

ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №851747598 від 01 жовтня 2022 року, становить - 50865,04 грн., та складається з наступного: 10200,00 грн. - заборгованість по кредиту; 40665,04 грн, - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 17 липня 2024 року 20 серпня 2024 року.

Позивач зазначає, що відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Однак, відповідач не виконував умови Договору належним чином, не повністю сплачував платежі у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Оскільки відсотки за вказаним кредитним договором нараховувалися відповідно до його умов та закону, вони не підлягають зменшенню.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за Кредитним договором № 851747598 від 01 жовтня 2022 року у розмірі 50865,04 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №851747598 від 01.10.2022 року у розмірі 50 865 (п`ятдесят тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 04 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - Жигайло Олег Іванович.

Не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо строку дії договору кредитної лінії. Вважає, що розрахунки заборгованості та відсотки у розмірі 36 136,24 грн були нараховані поза межами погодженого сторонами 30 денного строку кредитування. Наголошує на тому, що матеріали справи не містять будь-яких доказів пролонгації строку кредитування (дисконтного періоду кредитування) в порядку передбаченому договором кредитної лінії № 851747598 від 01 жовтня 2022 року, зокрема розділом 3 цього договору.

Вважає, оскільки позивач у цій справі не заявляв вимог про стягнення за ст. 625 ЦК України, а лише про стягнення за ст. 1048 ЦК України.

Зазначає, що суд помилково ототожнив строк дії договору та строк кредитування на конкретну суму, оскільки матеріалами справи підтверджено, що строк кредитування на суму 10 200 грн становив 30 днів. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази для підтвердження факту продовження Дисконтного періоду за Кредитним договором.

Стверджує, що нарахованими у межах строку кредитування можуть вважатися відсотки з 01 жовтня 2022 року по 30 жовтня 2022 року, тобто на суму 4 528,8 грн. Вважає, що проценти у розмірі 36 136,24 грн, нараховані поза межами строку кредитування, а відтак є протиправними та безпідставними.

Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за договором кредитної лінії №851747598 від 01 жовтня 2022 року у розмірі 14 728,8 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 26 вересня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 01 жовтня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 851747598 (арк. спр. 23-38). Також між сторонами було підписано Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 851747598 (арк. спр. 20-21).

Згідно з п. 2.1. Договору кредитної лінії, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 10200 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до п. 2.3. Договору кредитної лінії, Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 10200 грн. 00 коп. одразу після укладення Договору, орієнтована дата повернення якого 31 жовтня 2022 року.

Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості та Випискою з особового рахунка за Кредитним договором №851747598 у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором від 01 жовтня 2022 року, яка станом на 20 серпня 2024 року становить 50 865,04 грн., та складається з: 10 200,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 40665,04 грн. прострочена заборгованість за процентами (арк. спр. 146-153).

Пунктом 2.3. Договору кредитної лінії, передбачено, що орієнтована дата повернення кредиту 31 жовтня 2022 року.

Розділом 11 Договору кредитної лінії встановлено строк дії договору.

У пункті 11.1. вказаного договору зазначено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.

Відповідно до п. 11.2. Договору кредитної лінії, Позичальник має право користуватися Кредитом від дати фактичного отримання суми Кредиту за кожним Траншем та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання.

Згідно з п. 7.1. Договору кредитної лінії, на момент укладення цього Договору, Сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 31.10.2022, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником.

Відповідно до п. 8.3.Договору кредитної лінії, якщо Позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості Кредиту за Договором на умовах пункту 8.5. Договору, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за весь строк Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку Кредиту що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (далі - Базова процентна ставка).

Відповідно до п. 8.4. Договору кредитної лінії, зобов`язання по сплаті процентів за користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним.

Отже, умовами Договору кредитної лінії сторони передбачили строк кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 кредит в сумі 10200,00 грн. та обумовлену суму відсотків за користування кредитними коштами не повернув, а продовжував користуватися кредитним коштами, поза межами орієнтовного строку - 30 днів, а відтак кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитом в межах строку. визначеного пунктом 11.1 Договору кредитної лінії від 01 жовтня 2022 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції суд дійшов висновку, що що відповідач ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, належним чином не повернув отримані грошові кошти, таким чином з відповідача підлягає до стягнення заборгованості, яка станом на 20 серпня 2024 року становить 50 865,04 грн., та складається з: 10 200,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 40 665,04 грн. прострочена заборгованість за процентами.

З таким висновком колегія суддів погоджується виходячи із наступних підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи слідує, що 01 жовтня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 851747598 за яким кредитодавець- ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 10 200 грн на умовах зворотності, строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що Договір кредитної лінії № 851747598 від 01 жовтня 2022 року, укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі відповідач не заперечує проти укладеного оспорюваного правочину та не спростовує факту укладення між ним та первісним кредитором згаданого договору.

Натомість, в апеляційній скарзі віннаголошує, що відповідно до кредитного договору строк кредитування на суму 10 200 грн становив 30 днів. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази для підтвердження факту продовження Дисконтного періоду за Кредитним договором.

Проте, колегія суддів з такими доводами апеляційної скарги не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, вказала, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Договором кредитної лінії №851747598 від 01 жовтня 2022 року сторони погодили та встановили порядок погашення кредиту та сплати процентів.

Пунктом 7.1 договору сторони дійшли згоди, що на момент укладення договору орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування 31 жовтня 2022 року, а саме протягом 30 (тридцяти) днів від дати отримання першого траншу позичальником.

Згідно п.7.2 договору основна сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів після настання однієї з наступних обставин:

закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2, або п.9.1.1.7, або п.9.2.1.5 договору.

Відповідно до пункту 7.3 договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно правил цього договору (пункт 7.3.1); після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за щоденно (пункт 7.3.1).

Тобто, сторони кредитного договору встановили, що термін повернення кредиту повинен бути не пізніше 5 календарних днів після настання обставин, які визначені пунктами 7.2.1-7.2.2. договору.

При цьому, у кредитному договорі №851747598 від 01 жовтня 2022 року сторони, діючи відповідно до положень ст. 6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, що передбачено розділом 7 та 8 договору.

Окрім цього сторонами було погодження строк дії договору. Відповідно до п. 11.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 ( п`яти) років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії цього договору діють до повного їх виконання.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що з аналізу змісту договору вбачається, що сторони погодили строк Дисконтного періоду, який становить 30 днів, та загальний строк дії договору 5 років. (пункти 3.1, 7.1 та 11.1 Договору)

Зазначене спростовує доводи наведені в апеляційній скарзі щодо строку дії договору 30 днів, оскільки 30 днів це строк Дисконтного періоду, тоді як строк дії договору передбачений п. 11.1 та становить 5 років.

Пунктом 8.3 кредитного договору встановлено, що за умови якщо Позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості Кредиту за Договором на умовах пункту 8.5. Договору, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за весь строк Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку Кредиту що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (далі - Базова процентна ставка).

Зобов`язання по сплаті процентів за користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. (8.4 кредитного договору)

Тобто, враховуючи, що відповідач не сплатив відсотки за користування кредитом та не повернув отримані кошти у період дії Дисконтного періоду (30 днів) та одразу після його закінчення, позикодавець отримав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами відповідно до пункту 8.4 до виконання позичальником договірних зобов`язань, але не більше ніж до закінчення строку дії договору 5 років.

З наданих позивачем розрахунків (а.с. 146-151) вбачається, що відповідачу за період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року нараховані відсотки за користування кредитом у Дисконтний період на суму 4 528,80 грн., що відповідає положенням пункту 3.3 кредитного договору. У подальшому, оскільки пролонгація Дисконтного періоду не відбулася, ОСОБА_1 нараховувалися відсотки відповідно до пункту 8.4 у розмірі 2,98 % в день.

За період з 01 листопада 2022 року по 27 лютого 2023 року розмір нарахованих відсотків становив 36 171,24 грн. (119 днів по 303,69 грн (2,98 % від 10200 грн)).

Окрім цього, з вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем 03 листопада 2022 року сплачено частину процентів в розмірі 35 грн.

Таким чином, загальний розмір кредитної заборгованості складається з тіла кредиту та відсотків, що становить 40 665,04 грн. (4 528,80 грн.+36171,24 грн. 35 грн.).

Як вбачається із наданих позивачем розрахунків заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховувалися з 01 жовтня 2022 року по 27 лютого 2023 року, тобто, в межах дії кредитного договору.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що стороною відповідача ні при розгляді справи судом першої інстанції, ні при подачі апеляційної скарги не надано доказів невідповідності проведених розрахунків умовам договору та внесення відповідачем коштів на виконання умов договору.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 50 865,04 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 10 200 грн. та заборгованості по несплачених відсотках за користування кредиту в сумі 40 665,04 грн.

Враховуючи умови кредитного договору, строк повернення кредиту збігається із строком дії договору, який визначено п.11.1 кредитного договору, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та спростовуються умовами кредитного договору.

Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», суд першої інстанції, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги у даній цивільній справі та необхідності такої, беручи до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, кількість судових засідань, тривалість судових засідань, заперечення представника відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, вважав обґрунтованим та доведеним розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн., які можна вважати необхідними для позивача, який звернувся до адвоката для надання професійної правничої допомоги.

Колегія суддів погоджується з розміром витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн., вважає такі документально підтвердженні, відповідають обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, є співмірними з предметом позову та складністю справи, та вважає, що сум першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати у вказаному розмірі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення Жовківського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.