Справа № 521/4109/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

судді Козирського Є.С.,

секретаря Лепешенкової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Одеської міської ради, про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано тим, що дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею не проживає. Позивач позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_3 , тому не приймає участі у її вихованні та навіть не бачить її. Дитина проживає разом із батьком Відповідачем та перебуває на його повному утриманні. Позивачка не працює, не має необхідного ресурсу і досвіду для утримання ОСОБА_3 . Окрім того, Позивачка має на утриманні іншу дитину ОСОБА_4 .

Представник відповідача 21.08.2025 року надала до суду відзив на позов, просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що сам факт позбавлення батьківських прав не є підставою для припинення стягнення аліментів та звільнення від їх сплати. Також Відповідач зазначає, що наявність та утримання позивачем іншої дитини та відповідного доходу також не є істотними підставами для припинення стягнення аліментів чи звільнення від їх сплати.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позов.

18 березня 2025 року Позивач звернувся в Малиновський районний суд міста Одеси до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Ухвалою від 27 березня 2025 року Малиновський районний суд міста Одеси постановив цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Одеської міської ради, про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів передати за територіальною підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області.

Справа надійшла на адресу Овідіопольського районного суду Одеської області 25 квітня 2025 року.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області 28 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області 28 липня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного з повідомлення (викликом) сторін.

Судом встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 вересня 2022 року народження позивачку було позбавлено батьківських прав відповідно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 вересня 2022 року народження визначено, що з позивача мають стягуватися аліменти на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх її заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини даного віку, не більше десяти прожиткових мінімумів, починаючи з 24.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно наданого Актового запису про народження.

Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

До підстав звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення стягнення аліментів позивач відносить те, що вона позбавлена батьківських прав, не проводить час із дитиною і навіть не бачить її. Дитина повністю знаходиться на утриманні батька, який забезпечує її усім необхідним.

Позивач також зазначає, що вона не працює, не має необхідного ресурсу та доходу для сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, на її утриманні знаходиться інша дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наданою копією Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 .

Відповідно до частин другої та третьої статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За умовами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За умовами ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У Постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд вважає, що істотних підстав для припинення аліментів позивачем не наведено, доказів суттєвих зміни матеріального стану платника аліментів не надано. Припинення стягнення аліментів буде протирічити насамперед інтересам дитини.

Суд вважає, що позивач не довела, що її матеріальне становище змінилось настільки, що це виправдовуватиме ухвалення рішення про припинення стягнення з неї аліментів, тобто позбавлення доньки гарантій в забезпеченні мінімально необхідними благами, що потрібні для її розвитку.

Лише та обставина, що позивачка має на утриманні іншу малолітню дитина, не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів, оскільки виникнення у позивача обов`язку утримувати одну дитину не може звільняти його від аналогічного обов`язку утримувати іншу дитину.

Позивачкою не надано належних та допустимих доказів, щодо її скрутного майнового стану, або погіршення стану здоров`я, що може бути перешкодою для сплати аліментів у розмірі, визначеному судом.

При цьому, позивачка відомостей про розмір свого доходу або його відсутність не надала.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога диктується положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

У позовній заяві позивач посилається на частину другу статті 197 Сімейного кодексу, відповідно до якої, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Також позивач посилається на частину четверту статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Таким чином, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 8,9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Щодо безпосереднього нормативно-правового регулювання питання щодо припинення стягнення аліментів, суд зауважує, що СК України не містить норми про те, коли саме припиняється стягнення аліментів на дитину, а тому суд бере до уваги приписи ч. 4 ст. 273 ЦПК України, згідно якої, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч. ч. 8,9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

До підстав звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення стягнення аліментів Позивач відносить те, що вона позбавлена батьківських прав, не проводить час із дитиною і навіть не бачить. Дитина повністю знаходиться на утриманні батька, який забезпечує її усім необхідним.

Позивач також зазначає, що вона не працює, не має необхідного ресурсу та доходу для сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, на її утриманні знаходиться інша дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, позивачем не надано суду доказів існування таких обставин, які б могли бути підставою для припинення стягнення аліментів на утримання її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, позивачем не доведено факту зміни його матеріального стану, його доходи офіційно належними доказами не підтверджено.

Керуючись ст.ст. 3-7, 10-13, 18, 11, 76-83, 95, 133, 141, 174, 213, 228, 229, 241-246, 258, 259, 263-268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Одеської міської ради, про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26.09.2025 року.

Суддя Є.С. Козирський