Єдиний унікальний номер судової справи 484/2187/25
Провадження № 22-ц/812/1888/25
У Х В А Л А

26 вересня 2025 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі головуючого судді Серебрякової Т.В. та суддів Коломієць В.В., Самчишиної Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Єрмоленко Анною Володимирівною, на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 серпня 2025 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 серпня 2025 року задоволено позовТовариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погодившись із зазначеним рішенням, 16 вересня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через представника адвоката Єрмоленко А.В., подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 вересня 2025 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано особі, яка її подала, строк для оплати судового збору.

24 вересня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через представника адвоката Єрмоленко А.В., подала до апеляційного суду заяву, в якій міститься клопотання про звільнення ОСОБА_1 її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування клопотання відповідач посилалась на те, що вона не має самостійного доходу, а всі витрати на комунальні послуги, ліки, харчування та необхідне підтримання життєдіяльності сплачує її дочка.

Дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити, розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, саме на заявника покладається обов`язок довести обставини неможливості сплати судового збору.

Між тим, відповідачем не надано належних доказів, які б вказували на важкий його фінансовий стан та неможливість сплати судового збору.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п.1 ст.6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти росії» («Shishkov v. russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, на підтвердження підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору останньою до заяви додано відповідь на запит від 23 вересня 2025 року щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, з яких вбачається, що з січня 2024 ркоу по червень 2025 року інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня.

Проте, ці відомості не містять інформації про отримання чи неотримання інших видів доходу.

Відомостей, а також іншої інформації, яка б дозволила об`єктивно оцінити матеріальне становище відповідача (зокрема, щодо наявності чи відсутності нерухомого майна і транспортних засобів, наявності депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, тощо) та дійти висновку про неможливість сплати ОСОБА_1 судового збору, додані до апеляційної скарги та заяви про звільнення від сплати судового збору документи не містять.

Від так, доводи клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, слід зазначити, що ОСОБА_1 , як сторона у цивільній справі, має виконувати встановлений законодавством обов`язок сплати судового збору, а тому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно зі ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, слід продовжити особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для усунення недоліку апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.127,136 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Єрмоленко Анною Володимирівною, про звільнення від сплати судового збору при подачі апеляційної скарги на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 серпня 2025 року відмовити.

Продовжити особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Миколаївського апеляційного суду від 18 вересня 2025 року, а саме: для оплати судового збору в розмірі 9 641 (дев`ять тисяч шістсот сорок одна) грн. 50 коп. на строк, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання ними копії даної ухвали.

Оригінал квитанції про сплату судового збору надати до Миколаївського апеляційного суду.

Реквізити рахунку для сплати судового збору:

Одержувач коштів: Миколаїв.ГУК/тг м.Миколаїв/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0014478

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Код ЄДРПОУ суду: 42262466

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Миколаївський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали будуть застосовані наслідки передбачені ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: В.В. Коломієць

Н.В. Самчишина