ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8006/25
провадження № 2/753/7009/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судового засідання Давидюк В.О.

представника позивача Серенкова Д.Ю.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Євро-Реконструкція" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що ТОВ "Євро-Реконструкція" надає послуги із постачання теплової енергії та гарячої води до будинку АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 вказаного будинку, та є споживачем наданих послуг. Відповідач з грудня 2018 року не вносив плату за отримані послуги з постачання теплової енергії, з січня 2017 року за послу з листопада 2021 року за абонентське обслуговування, у зв`язку із чим у нього станом на 01 січня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 19 813,67 грн, з яких: 15 818, 27 грн - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, 3 132, 88 грн - заборгованість за постачання гарячої води, 862, 52 грн - за абонентську плату. Позивач просить стягнути із відповідача на свою користь вказану заборгованість, а також 3% річних від суми боргу, у розмірі 690,74 грн та інфляційну складову - 2536,99 грн, що загалом складає 23 041, 40 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2025 року цивільну справу № 753/7996/25 передано судді Шаповаловій К.В.

08 травня 2025 року до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" надійшла інформація, у якій зазначено, що відповідач значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 09 травня 2025 року було відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30 травня 2025 року до суду від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, у яких було зазначено, що відповідачем було погашено заборгованість за надані позивачем послуги у розмірі, який був зазначений в рахунках на оплату послуг, які безпосередньо надсилаються споживачу від ТОВ "Євро-Реконструкція". На підтвердження відповідачем були долучені до заперечень квитанції про сплату коштів. Відтак, відповідач зазначає, що заборгованість перед позивачем у нього відсутня.

Враховуючи, що згадані заперечення були подані відповідачем у паперовій формі, судом було здійснено їх сканування та долучення до відповідної статистичної картки матеріалів справи для надання можливості ознайомлення позивача із вказаними запереченнями у особистому кабінеті підсистеми Електронний суд.

Окрім того, сканкопія заперечень відповідача двічі надсилалася судом на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак жодних пояснень стосовно вказаних обставин від позивача до суду не надходило.

Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року було призначено судове засідання у даній справі на 24 вересня 2025 року на 15:30 год.

24 вересня 2025 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, до яких була долучена довідка про те, що сума основної заборгованості відповідачем сплачена у повному обсязі, не сплаченими залишились суми 3% річних, інфляційні втрати та судовий збір.

У судове засідання призначене на 24 вересня 2025 року з`явилися представник позивача та відповідач. Представником позивача було надано пояснення, у яких він зазначив, що наразі відповідачем у повному обсязі погашено суму основного боргу, та наразі позивач наполягає на стягненні з відповідача 3% річних від суми боргу у розмірі 690,74 грн та інфляційної складової боргу у розмірі 2536,99 грн, що загалом становить 3 227, 73 грн, а також суми сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Відповідач зазначив, що залишає вимоги позивача на розсуд суду, вказав, що сплачував те, що була написано в квитанціях по міру того, як заробляв кошти, оскільки інфляція та 3 % річних в квитанціях зазначено не було, то він і не знав, що їх треба платити.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дослідивши письмові доводи представника позивача, відповідача, заслухавши їх усні пояснення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 № 198.

ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , та є споживачами зазначених послуг.

Звертаючись із позовом до суду позивач вказував, що відповідач у період грудня 2018 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та з січня 2017 року за отримані послуги з постачання гарячої води, а з листопада 2021 року за абонентське обслуговування, внаслідок чого у нього станом на 01 січня 2025 року утворилась заборгованість: 15818, 27 грн - заборгованість за послуги з централізованого опалення, 3132,88 грн - заборгованість за послуги з постачання гарячої води, 862,52 - абонентська плата, що разом становить 19 813, 67 грн.

Позивач просив стягнути відповідача вказану суму заборгованості, а також 3% річних та інфляційні втрати, через порушення умов та строків внесення оплати за отримання відповідачем послуги.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ (діяв до 1 травня 2019 року), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 1 травня 2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (далі - «Правил»), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

23 липня 2014 року у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 6 серпня 2014 року (№ 111 (4511)).

Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII).

За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, Постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1182 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та попових договорів про надання послуг з постачання гарячої води" та Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії".

Відповідно до статті 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також і плату за абонентське обслуговування.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно наданої позивачем довідки, заборгованість відповідача станом на 01 серпня 2025 року складала 19 813, 67 грн, з яких: 15818, 27 грн - заборгованість за послуги з централізованого опалення, 3132,88 грн - заборгованість за послуги з постачання гарячої води, 862,52 - абонентська плата.

Як зазначив позивач у своїх поясненнях, після відкриття провадження у справі зазначена сума основного боргу була погашена, тож наразі позивач підтримує позовні вимоги в частині стягнення 3% річних від суми боргу - 690, 74 грн, інфляційної складової - 2536, 99 грн та судового збору.

Правила користування приміщеннями житлових будинків, затвердженні Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п.18 зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, тому враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов`язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, відтак, особи, що є співвласниками квартири, несуть солідарні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг.

При цьому, відповідно до статті 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем суду на підтвердження обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, надано належні та допустимі докази, зокрема, докази надання ним, як постачальником, відповідачу, як споживачу, послуг по гарячому водопостачанню та централізованому опаленню, докази споживання цих послуг відповідачем, а також докази неналежного виконання відповідачем обов`язку по оплаті за надані їм послуги, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Як вбачається із пояснень позивача після звернення із позовом до суду заборгованість, яка виникла у зв`язку із несплатою житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_1 , була погашена.

Зазначене також підтверджується довідкою ТОВ "Євро-Реконструкція" № 20.2/УПНюр/8583-1 від 24 вересня 2025 року, згідно якої залишок заборгованості по судовій справі № 753/8006/25 становить: інфляційна складова боргу - 2536,99 грн, 3% річних - 690,74 грн, судовий збір - 3028,00 грн.

За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

"За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України" (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

"З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми" (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц).

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачем неналежним чином виконувався обов`язок по своєчасній оплаті наданих йому позивачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, вимога позивача про стягнення нарахованих на суму боргу індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми є законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню.

При цьому, та обставини, що відповідачем була погашена заборгованість по наданим послугам не виключає можливість стягнення з нього нарахованих на цю суму позивачем індексу інфляції та трьох процентів річних, оскільки вищевказана заборгованість була погашена вже після звернення позивача до суду з даним позовом, а інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, відтак, ці кошти підлягають до стягнення з відповідача, зважаючи на доведеність факту порушення ним обов`язку по сплаті позивачу коштів за надані ним житлово-комунальні послуги, що по своїй суті є порушенням грошового зобов`язання, наслідком чого виступає можливість застосування частини другої статті 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачами.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з огляду на викладене вище, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, з огляду на сплату суми основного боргу після відкриття провадження у справі, у розмірі, визначеному позивачем, що фактично є визнанням позовних вимог в цій частині, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційної складової боргу у розмірі 2536,99 грн та трьох процентів річних від суми боргу у розмірі 690,74 грн, що в загальному розмірі складає 3227,73 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, а також те, що борг відповідачами був сплачений після відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" інфляційну складову боргу у розмірі 2536,99 грн та три проценти річних від суми боргу у розмірі 690,74 грн, що в загальному розмірі складає 3227,73 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» , місцезнаходження: місто Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 29 вересня 2025 року.

Суддя К.В. Шаповалова