Провадження № 2/127/3460/25
УХВАЛА

25 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Іщук Т. П., розглянувши заяву про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , в інтересах яких діє Саєнко Вікторія Василівна, до Вінницької районної державної нотаріальної контори, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання дій щодо не припинення повноважень управителя спадщини неправомірними, припинення повноважень управителя спадщини та призначення нового управителя спадщини,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області є вказана справа. Позивачі, звертаючись до суду з цим позовом, вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , після якого відкрилась спадщина, зокрема на його корпоративні права в ряді юридичних осіб з різними організаційно-правовими формами. По факту смерті цієї особи 10 березня 2022 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А. заведено спадкову справу, а 17 березня 2022 року укладено договір із спадкоємцем ОСОБА_2 на управління спадщиною з видачею йому 02 червня 2022 року відповідного свідоцтва на управління корпоративними правами (майном) відносно ряду юридичних осіб. Спадкова справа передана до Вінницької районної державної нотаріальної контори. Позивачі неодноразово зверталися до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на спадщину та припинити дію управителя спадщини, дії якого призвели до збитків, однак останні, як слідує з їх відповіді, не бачать підстав.

За вказаних обставин просили визнати дії відповідача щодо не припинення повноважень управителя спадщини неправомірними, припинити повноваження управителя спадщини ОСОБА_2 та призначити законного представника позивачів ОСОБА_7 новим управителем цієї спадщини.

Представник позивачів через підсистему «Електронний суд» подала заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить заборонити вчиняти дії, будь-які реєстраційні дії щодо юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля-ДЛД» (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 21037, м. Вінниця, вул. Карбишева, буд. 55). В обґрунтування заяви вказує на те, що ОСОБА_2 як управитель спадщини (корпоративних прав) спрямовує свої дії виключно на зменшення активів підприємств у їх кількості та вартості, знецінюючи тим самим вартість охоронюваних ним спадкових корпоративних прав, які залишилась після ОСОБА_6 як учасника юридичних осіб. Тому, з метою збереження цього спадкового майна та захисту інтересів позивачів як спадкоємців майна ОСОБА_6 вважає за доцільне вжити заходи забезпечення шляхом накладення запропонованої заборони.

Дослідивши вказану заяву, матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних права бо інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави, тощо (постанови Верховного Суду від 25.09.2019 в справі №910/7141/13 , від 25.02.2019 в справі № 922/2673/18, від 17.10.2018 в справі №183/5864/17-ц). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, у т.ч. щодо витребування майна у добросовісного набувача.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом із цим, подана заявником заява ґрунтується на обставині призначення відповідно до укладеного договору управителя спадщиною (корпоративними правами), на власних оцінках результатів діяльності ТОВ «Поділля-ДЛД» () та діяльності ОСОБА_2 щодо управління спадщиною. В той же час належних та допустимих доказів в розумінні положень ЦПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування запропонованого заходу забезпечення позову, та які би свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення суду за наслідками поданого позову в разі невжиття таких заходів, заявником не зазначено та не надано.

Саме лише по собі зазначення в заяві власних суджень з оцінкою як умисної недобросовісної поведінки управителя спадщини не може свідчити про утруднення та/або неможливість виконання рішення у справі в разі задоволення даного позову.

Суд також зауважує на відсутність у заяві обґрунтованої позиції щодо співмірності запропонованого заходу забезпечення самому обсягу заявленим позовним вимог, виходячи з предмета спору та фактичних обставин, на які посилається заявник.

Як слідує з матеріалів справи позивачі звертаються з позовом до Вінницької районної державної нотаріальної контори.

Предметом спору по справі є визнання дії відповідача щодо не припинення повноважень ОСОБА_2 як управителя спадщини неправомірними, припинення його повноваження з управління спадщиною та призначення законного представника позивачів ОСОБА_7 новим управителем цієї спадщини. При цьому, обраний спосіб захисту майнового права за предметом позовних вимог ґрунтується на спадкових правовідносинах та самого фактичного обсягу майна, що є об`єктом спадкування.

Водночас як вид забезпечення позову просять заборонити вчиняти дії, будь-які реєстраційні дії щодо юридичної особи ТОВ «Поділля-ДЛД»

При цьому, як слідує з матеріалів справи, а саме змісту договору на управління майном від 17 березня 2022 року, укладеного між приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А. та ОСОБА_2 , він не містить даних, що в управління передані корпоративні права ТОВ «Поділля-ДЛД» (). Відсутні ці майнові права і у свідоцтві про склад спадщини ОСОБА_6 від 02 червня 2022 року, виданому нотаріусом на підставі вказаного вище договору.

З матеріалів справи також слідує, що учасниками ТОВ «Поділля-ДЛД» () є: 1) ПП «Будівельні матеріали» () із часткою статутного капіталу 75983,51 грн (6,0058%); 2) ТОВ «Армовір» () із часткою статутного капіталу 1189184 грн (93,9942%) (ухвала Господарського суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року).

Суд зауважує на необхідності дотримання співмірності заходів забезпечення позову, що передбачає в тому числі і відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, зокрема з наслідками заборони вчиняти певні дії.

Утім, з огляду на предмет позовних вимог, суд не вважає співмірним заходом забезпечення по справі як накладення заборони вчиняти дії, будь-які реєстраційні дії щодо юридичної особи ТОВ «Поділля-ДЛД» ().

Таким чином, перевіривши аргументованість поданої заяви та надані докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви законного представника позивачів ОСОБА_7 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , в інтересах яких діє Саєнко Вікторія Василівна, до Вінницької районної державної нотаріальної контори, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання дій щодо не припинення повноважень управителя спадщини неправомірними, припинення повноважень управителя спадщини та призначення нового управителя спадщини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: