РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №566/363/24

Провадження №2/568/152/25

05 вересня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судових засідань Мельничук Л.І., представника відповідача Рівненської обласної прокуратури Стрільчук Н.О., представника відповідача Головного управління Національної поліції в Рівненській області Раєвської В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Рівненської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2024р. до Млинівського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, Рівненської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Позовні вимоги мотивує тим, що в провадженні дізнавача відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Новосад К.М. перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000297, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. У межах зазначеного кримінального провадження 11.11.2021р. слідчим-суддею Млинівського районного суду (справа №566/1398/21) було накладено арешт на майно, яке було вилучено у позивача, в межах кримінального провадження, а саме: деревину породи «Ясен» об`ємом 3м (3), яка знаходилась у вантажному відділенні вантажного автомобіля марки «ГАЗ-САЗ», моделі 3507, номерний знак НОМЕР_1 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження даним майном до прийняття остаточного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні. Транспортний засіб вантажний автомобіль марки «ГАЗ-САЗ», моделі 3507, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , був переданий позивачу на відповідальне зберігання.

В подальшому 11.11.2021р. постановою про передачу речового доказу на відповідальне зберігання речовий доказ у кримінальному провадженні №0000297 деревину породи «Ясен» об`ємом 3м(3) поміщено на територію відділення поліції №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

Листами ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області за №Г-129/210-2022 від 03.10.2022р. та №Г-133/210-2022 від 13.10.2022р., позивачу фактично було відмовлено в отриманні постанови про закриття кримінального провадження, внесене до ЄРДР за №0000297 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та при цьому повідомлено, що зазначене кримінальне провадження було закрито 09.11.2021р. Окрім того, листом ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області за №Г-147/210-2022 від 21.12.2022р. повідомлено про неможливість повернення належного позивачеві майна, оскільки орган дізнання не уповноважений скасовувати накладений судом арешт майна.

В подальшому ухвалою слідчого судді Млинівського районного суду вказаний арешт майна був скасований, однак незважаючи на скасування арешту і неодноразові вимоги повернути належне йому майно станом на день подання даного позову належне майно, а саме: деревину породи «Ясен» об`ємом 3м(3), яку поміщено на територію ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області не повернуто.

Згідно довідки, виданої філією «Дубенське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», ціна на дров`яну деревину для непромислового використання (для населення) 1 групи (твердолистяні) складає 990,00 грн. за м3 з ПДВ. Відповідно до зміни №1 до ТУ У 16.1-5:2018 «Деревина дров`яна, класифікація, облік, технічні вимоги», а саме п.5.3 деревина породи «Ясен» відноситься до 1 групи. Беручи до уваги викладене вартість деревини породи «Ясен» об`ємом 3м(3), яку позивачу не повернуто, складає 2 970,00 грн. (990,00 грн. х 3). Позивач зазначає, що його деревина породи «Ясен» об`ємом 3м (3) зникла з території ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, незважаючи на обов`язок останнього забезпечити її схоронність. З огляду на викладене, просить суд відшкодувати йому майнову шкоду за рахунок держави у розмірі вартості деревини, а саме 2 970,00 грн.

Крім цього, позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду, завдану неправомірними діями органів дізнання відносно нього, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відносно неї, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Враховуючи тривалість порушення права позивача, небажання та свідоме затягування зі сторони працівників поліції у відновленні його законного права, а також з огляду на вимоги розумності і справедливості вважає, що обґрунтованою сумою моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, є 50 000,00 грн.

Також просить суд стягнути на його користь понесені судові витрати за надання правничої допомоги.

23.04.2024р. представник відповідача Державної казначейської служби України подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позивачем не надано доказів взаємовідносин з Державною казначейською службою України та не надано доказів спричинення моральної шкоди. Вказала, що відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянину, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, однак таких доказів позивачем суду не надано, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню.

23.04.2024р. представником відповідача Головного управління Національної поліції в Рівненській області Раєвською В.А. подано відзив на позовну заяву, зміст якого зводиться до наступного. ГУНП в Рівненській області не визнає позовні вимоги заявлені позивачем в повному обсязі з наступних підстав. Так, в матеріалах справи відсутні докази завдання ОСОБА_1 моральної та майнової шкоди з боку органів державної влади, тобто відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Також зазначає, що позивач жодним чином не підпадає під дію ч.1 ст. 1176 ЦК України. Жодного процесуального статусу ОСОБА_1 в кримінальному провадженні не мав, відносно нього не виносилися процесуальні рішення в рамках кримінального провадження. Жодних рішень з приводу незаконності дій органів поліції при розслідуванні кримінального провадження не виносилося. Звертає увагу суду на те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому саме посадовими особами відповідача матеріальної шкоди. Так, деревина породи «Ясен» об`ємом 3м(3) перебуває на зберіганні ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області. Позивач повідомлявся про можливість з`явитися та отримати дану деревину, однак до теперішнього часу не отримав. На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позову повністю.

25.04.2024р., представник Рівненської обласної прокуратури, І.Немкович, надіслав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує наступним. Вважає, що зазначений позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з таких підстав. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є необхідність встановлення трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою; довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. ст.1173, 1174 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З позовної заяви та додатків до неї встановлено, що позивачем у вказаній справі наведених обов`язкових елементів для стягнення за рахунок держави заявленої шкоди не доведено. Зазначає, що за весь період досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000297 дії прокуратури чи іншого правоохоронного органу по вказаному кримінальному провадженню неправомірними в судовому порядку не визнавалися, вказане у свою чергу виключає наявність підстав для стягнення шкоди на користь позивача. Вважає, що позивачем у даній справі не надано до суду, як належних і допустимих доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної та матеріальної шкоди через незаконні дії прокуратури, так і не доведено причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів, що на підставі ст.81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Таким чином, позивачем не доведено факт спричинення йому шкоди діями відповідачів у даній справі, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 13.01.2025р. справа була передана до Радивилівського районного суду Рівненської області на підставі п.2 ч.1 ст. 31 ЦПК України.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 23.01.2025р. справа була прийнята до свого провадження суддею Делаловою О.М.

В судове засідання позивач та його представник вкотре не з`явилися, до суду позивач подав заяву про чергове відкладення розгляду справи через перебування на лікарняному.

Заслухавши думку з`явившихся сторін по справі, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника на підставі наявних матеріалів справи та не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Представник відповідача Рівненської обласної прокуратури в судовому засіданні підтримала відзив на підставі обставин, викладених в ньому, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши про їх безпідставність.

Представник відповідача ГУНП в Рівненській області в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Суду пояснила, що жодних прав позивача порушено не було, розслідування по кримінальному провадженні проводилося на законних підставах, процесуальний статус позивач по справі не визначався, речовий доказ деревина породи «Ясен» до теперішнього часу зберігається у ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області і позивачу нічого не заважає прийти її отримати. Позивач не довів належними та допустимими доказами спричинення йому матеріальної і моральної шкоди.

Представник Державної казначейської служби в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представників Рівненської обласної прокуратури, ГУНП в Рівненській області, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст.3 ч.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сектором дізнання ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0000297 від 09.11.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України за фактом крадіжки лісопродукції.

Так, 08.11.2021р. проведено огляд місця події за результатами якого виявлено та вилучено транспортний засіб вантажний автомобіль марки «ГАЗ-САЗ», модели «3507», р.н. НОМЕР_1 , деревину породи ясен, приблизно об`ємом 3 м3, яку поміщено на зберігання на територію ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

Допитаний як свідок поліцейський офіцер громади Дубенського РВП ГУНП ОСОБА_2 повідомив, що 08.11.2021р., близько 18 год. ним було виявлено транспортний засіб марки «ГАЗ-САЗ», на багажному відділенні якого знаходилась деревина. З вказаного багажного відділення автомобіля випала колодка деревини, тому ним було зупинено його з метою попередження водія, що він перевозить незакріплений вантаж та може спричинити дорожньо-транспортну пригоду. Під час зупинки транспортного засобу було встановлено, що ним керує водій ОСОБА_1 , житель с. Береги, Дубенського району Рівненської області. ОСОБА_2 попросив у останнього посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль та документи на перевезення лісопродукції. Водій ОСОБА_1 відмовився надавати йому документи на лісопродукцію, але пред`явив довідку за 2018 рік про те, що ОСОБА_1 на території власного господарства зрізував деревину породи «смерека», а також за грудень 2020 року зі змістом про те, що ОСОБА_1 перевозить дрова. Зазначені довідки видані Берегівським старостинським округом. Крім цього, ОСОБА_2 під час допиту зазначив, що ОСОБА_1 на момент зупинки перевозив деревину породи ясен. Через відсутність відповідних документів про походження лісодеревини, на місце події було викликано слідчо-оперативну групу.

08.11.2021р. відібрано пояснення у ОСОБА_1 , який на підставі ст. 63 Конституції України відмовився надавати будь-які пояснення відносно себе.

09.11.2021р. дізнавачем ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Третьяк К.М. винесено постанову про визнання та приєднання речових доказів, відповідно до якої транспортний засіб вантажний автомобіль марки «ГАЗ-САЗ», моделі 3507, д.р.н. НОМЕР_1 і деревину породи ясен, об`ємом приблизно 3м3, яка знаходилася у вантажному відділенні указаного автомобіля визнано речовими доказами і поміщено на зберігання на територію ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

09.11.2021р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні Торубко В.В. підготовлено клопотання про арешт майна.

09.11.2021р. витребувано інформацію із ДП «Млинівське лісове господарство» про те, що на території державного лісового фонду ДП «Млинівський лісгосп» в період з 01.10.2021 по 08.11.2021 фактів незаконної порубки чи крадіжки готової лісопродукції породи ясен не зафіксовано.

11.11.2021р. слідчим суддею Млинівського районного суду винесено ухвалу (№566/1398/21), відповідно до якої накладено арешт на тимчасово вилучене майно речові докази у кримінальному провадженні №0000297 від 09.11.2021р. за ч.1 ст. 185 КК України, а саме: - транспортний засіб вантажний автомобіль марки «ГАЗ-САЗ», моделі 3507, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 з передачею на відповідальне зберігання власнику, з покладенням на останнього обов`язку збереження вказаного майна та надання такого на вимогу слідчого, прокурора у випадку необхідності проведення слідчих дій, заборонивши відчуження та розпорядження арештованого транспортного засобу; - деревину породи ясен, приблизно об`ємом 3 м3, яка знаходилася у вантажному відділенні автомобіля марки «ГАЗ-САЗ», моделі 3507, р.н. НОМЕР_1 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження даним майном до прийняття остаточного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

11.11.2021р. дізнавачем ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Третьяк К.М. винесено постанову про визнання та приєднання речових доказів. Відповідно до даної постанови ОСОБА_1 передано на відповідальне зберігання транспортний засіб вантажний автомобіль марки «ГАЗ-САЗ», моделі 3507, д.н. НОМЕР_1 , а речовий доказ: деревину породи ясен, об`ємом 3 м3 поміщено на зберігання на територію ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

11.11.2021р. долучено до матеріалів кримінального провадження розписку ОСОБА_1 про те, що він отримав на відповідальне зберігання вантажний автомобіль марки ГАЗ-САЗ, моделі 3507, д.н.з. НОМЕР_1 .

Долучено копію довідки, яка видана Берегівським старостинським округом про те, що ОСОБА_1 перевозить дрова, зрізані на власній ділянці (№02-15/397 від 08.12.2020).

21.12.2021р. дізнавачем сектору дізнання ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Третьяк К.М. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000297 на підставі п.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

21.12.2021р. начальником сектору дізнання ВП№1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Тростянчуком О.Ю. складено висновок про обґрунтованість прийнятого рішення про закриття кримінального провадження.

16.03.2023р. постанова про закриття кримінального провадження №0000297 скасована виконувачем обов`язків заступника керівника Дубенської окружної прокуратури Міськевичем С.А., як незаконна та необґрунтована.

23.03.2023р. до Млинівської селищної ради скеровано запит щодо достовірності видачі довідки ОСОБА_1 Берегівським старостинським округом Млинівської ОТГ.

27.03.2023р. скеровано запит голові Млинівської ОТГ ОСОБА_3 з метою отримання інформації чи звертався ОСОБА_1 до виконавчого комітету Млинівської селищної ради в період з 2020 року по 08 листопада 2021р. із заявою про зрізання дерев із власної ділянки.

27.03.2023р. слідчим суддею Млинівського районного суду скасовано арешт на вантажний автомобіль марки «ГАЗ-САЗ», моделі 3507, р.н. НОМЕР_1 та деревину породи ясен, об`ємом приблизно 3 м3.

01.04.2023р. дізнавачем сектору дізнання ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Третьяк К.М. винесено постанову про повернення майна.

03.04.2023р. ОСОБА_1 скеровано копію постанови про повернення майна від 01.04.2023р.

15.05.2023р. долучено відповідь з Млинівської селищної ради, у якій зазначено, що ОСОБА_1 до виконавчого комітету Млинівської селищної ради із заявою про надання дозволу на зрізання неплодовитих дерев із власної земельної ділянки в період з 2020 року по 08 листопада 2021 року не звертався.

22.06.2023р. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000297.

Згідно до матеріалів кримінального провадження №0000297 ОСОБА_1 не мав жодного процесуального статусу.

На даний час в одному із приміщень гаражів (боксів) ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області знаходяться вилучені дрова породи ясен, об`ємом приблизно 3 м3, які були вилучені у ОСОБА_1 під час огляду місця події 08.11.2021р., що підтверджується протоколом огляду від 16.06.2023р.

На листи ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_1 щодо можливості отримати деревину породи ясен, останній не відреагував, за отриманням не з`явився. При цьому жодних належним доказів того, що дана продукція відсутня у ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, позивач суду не надав.

Згідно зі ст.56 Конституції кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно з п.8 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Так, ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється за ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті і така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

На відміну від загальної норми ст.1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювана шкоди), спеціальні норми ст.ст.1173 та 1174 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів та органів місцевого самоврядування.

Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є необхідність встановлення трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою; довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.ст.1173,1174 ЦК України.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 03.04.2019 у справі № 211/7655/15-ц.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 зазначає, що ст.ст. 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки і заподіювана шкоди, отже доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювана є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 в справі №197/1330/14-ц вказано, що «причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок, як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювана, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову».

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 752/8448/21.

Судом встановлено, що позивачем наведених обов`язкових елементів для стягнення за рахунок держави заявленої шкоди не доведено. Оскільки, за весь період досудового розслідування ОСОБА_1 рішення, дії або бездіяльність слідчих, дізнавачів та прокурорів, у порядку ст.303-306 КПК України, не оскаржував. Позивачем не доведено завдання йому матеріальної шкоди, що полягає у знищенні його майна деревини породи ясен. Крім цього, фактично матеріали кримінальної справи не містять відомостей щодо приналежності деревини породи ясен ОСОБА_1 . В ході досудового розслідування не було встановлено належності даної деревини будь-якій особі, так само і не надано доказів ОСОБА_1 , що дана деревина належить саме йому.

Таким чином, оскільки дії прокуратури чи іншого правоохоронного органу неправомірними по кримінальному провадженні №0000297 в судовому порядку не визнавалися, вказане в свою чергу виключає наявність підстав для стягнення шкоди на користь позивача.

Право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду настає лише при встановленні незаконності дій посадових осіб зазначених органів, тому факт неправомірності дій працівників правоохоронних органів на момент розгляду судом спору про відшкодування шкоди повинен вже бути встановлений відповідним рішенням суду, яке має преюдиційне значення при розгляді справи про відшкодування шкоди.

Так, однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Тобто, суддя здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора під час здійснення досудового розслідування, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

Проте, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди суд виходить з положень ч.1 ст. 23 ЦК України, згідно якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 та підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 квітня 2020 року у справі №180/1560/16-а.

Зокрема, Верховний Суд вказав, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судом роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Також слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Водночас, моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №686/23731/15-ц та постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14.11.2023 у справі №711/3737/22.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 07.12.2023 у справі № 361/3347/17, від 29.11.2023 у справі №501/1275/20, від 25.10.2023 у справі №154/2708/20, від 10.10.2019 у справі №569/1799/16-ц та від 27.11.2018 у справі №727/3926/16-ц, від 29.08.2019 у справі №686/16161/16-ц.

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач, висловлюючи свої доводи про відшкодування йому моральної шкоди, завданої протиправними діями органів досудового розслідування та процесуального керівництва, яку він оцінив приблизно в 50 000 гривень, належним чином не обґрунтував та не довів жодними належними та допустимими доказами фактів заподіяння такої шкоди, протиправності дій відповідачів, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями цих органів.

Твердження про завдання позивачу моральної шкоди саме внаслідок тривалості порушення його права, затягування зі сторони працівників поліції у відновленні його законного права не знайшли свого підтвердження.

За такого, доводи позивача про те, що правоохоронні органи здійснили процесуальні дії з порушенням процесуального закону та несвоєчасно, а тому повинні нести цивільно-правову відповідальність, не можуть бути задоволені через не доведення усіх складових деліктної відповідальності.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховний Суду в постановах у справі №638/8636/17-ц від 13.05.2020 та у справі №686/13212/19 від 19.03.2020.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем у порушення вимог ст.81 ЦПК України не доведено його право на відшкодування шкоди як матеріальної, так і моральної в розмірах і в порядку ним визначених у позовній заяві.

Відповідно до ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В тому числі, суд, враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, як такі, що не доведені в ході судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позови, судові витрати, як цього просить позивач, стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 274, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Рівненської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 18.09.2025р.

Суддя О.М. Делалова