КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9715/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у складі судді Ул`яновської О.В.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою про визнання виконавчого листа від 06 серпня 2021 року по справі №759/15671/18 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» 347 843 грн 25 коп інфляційних втрат та 3% річних, у сумі 84 950 грн 36 коп, стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з кожного, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» судові витрати, в сумі по 3244 грн. 87 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» 347843 грн 25 коп. інфляційних втрат та 3% річних, у сумі 84 950 грн 36 коп, та з кожного, судові витрати, в сумі по 3 244 грн 87 коп.

06 серпня 2021 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі №759/15671/18. Станом на березень 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. здійснюються активні дії в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2.

Однак, виконавчий лист №759/15671/18 слід визнати таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням обов`язку боржника щодо виконання основного зобов`язання на підставі звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» шляхом укладення ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» з ТОВ «Актів проперті менеджмент» договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23 квітня 2019 року, реєстровий №157, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В., після укладення якого будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 , в тому числі стягнення інфляційних втрат та 3% річних - недійсні.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий лист від 06 серпня 2021 року по справі №759/15671/18 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» 347 843 грн 25 коп інфляційних втрат та 3% річних, у сумі 84 950 грн 36 коп, стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з кожного, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» судові витрати, в сумі по 3 244 грн 87 коп таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року та відмовити в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено договір іпотеки від 31 березня 2008 року № 014/10615/2/12423/1, зокрема не взято до уваги п. 3.1.8. відповідно до якого, у випадках, якщо сума від продажу предмету іпотеки недостатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя, він має право в судовому порядку вимагати отримання суми, якої не вистачає для повного задоволення вимог.

Вказує, що звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилається на припинення обов`язку боржника щодо виконання основного зобов`язання, в тому числі і зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних, внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Звертає увагу суду на те, що у випадку забезпечення виконання основного зобов`язання декількома способами основне зобов`язання не припиняється у разі, якщо реалізація іпотекодержателем своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки не потягла повного задоволення його вимог.

Зазначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» шляхом продажу ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ» як іпотекодержателем предмету іпотеки на користь ТОВ «АКТІВ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ», не призвело до повного задоволення вимог ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ», а тому, оскільки у сторони забезпечили кредитне зобов`язання також й іншим способом - порукою, то застосування ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» щодо недійсності наступних вимог кредитора в даному випадку є неможливим.

Посилається на те, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів про припинення зобов`язання перед ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ», станом на сьогодні зобов`язання позичальника - ОСОБА_1 та його поручителя - ОСОБА_2 залишаються невиконаними.

Вважає, за необхідне застосувати висновок Верховного Суду у аналогічних спорах, зокрема зроблених у постанові від 26 квітня 2023 року у справі №295/1416/15-ц щодо застосування частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Крім того звертає увагу, що розгляд заяви відбувся без повідомлення про дату слухання стягувача. Вказує, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено стягувача, що є порушенням приписів ч. 3 ст. 432 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Самчук М.В. в інтересах ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року - залишити без змін. Зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

В судовому засіданні адвокат Грекова Л.В. в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» просила апеляційну скаргу задовольнити, адвокат Самчук М.В. в інтересах ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, судом про розгляд справи повідомлялася належно, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи за її відсутності.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи що, 31 березня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/10615/2/12423, згідно умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 78 409 доларів США зі строком користування до 20 березня 2015 року зі сплатою 12 % річних для інвестування в об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (після здачі будівлі в експлуатацію - АДРЕСА_2 ) (а.с. 22-27 т. 1).

Того ж дня між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором було укладено договір поруки № 14/10615/2/12423/12 (а.с. 28-29 т.1).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2013 року позов ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ЛАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором № 014/10615/2/12423 від 31 березня 2008 року в розмірі 944 667 грн 60 коп.

26 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги № 1, згідно якого первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до боржників за кредитним договором та/або іншими договорами про надання банківських послуг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором, (а.с. 7-11 т.1).

27 квітня 2015 року між ТОВ ФК «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги (Факторингу) № 38, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги, що виникло з кредитного договору № 014/10615/2/12423 від 31 березня 2008 року в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги (а.с. 12-14 т.1).

09 лютого 2017 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ ФК «Інновація» укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу) № 28 згідно якого фактор зобов`язався передати кошти у розпорядження клієнта з лоту, а клієнт відступає фактору право вимоги, що виникло з кредитного договору з фізичною особою № 014/10615/2/12423 від 31 березня 2008 року та додаткові угоди до нього, що був укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 , в тому числі договір іпотеки № 014/10615/2/12423 від 31 березня 2008 року та договір поруки № 014/10615/2/12423 від 31 березня 2008 року (а.с. 15, 16 т.1).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року, залишеним в силі постановою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Інновація» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Інновація» донараховані кошти за кредитним договором №014/10615/2/12423 від 31березня 2008 року у розмірі 825 667 грн 49 коп. Вирішено питання судових витрат (а.с. 90-92 т. 1, 56-61 т. 2).

Постановою Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року скасовано. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року скасовано та постановлено по справі нове судове рішення, яким позов ТОВ «ФК «Інновація» про стягнення коштів задовольнити частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інновація» 347 843 грн 25 коп інфляційних втрат та 3% річних, у сумі 84 950 грн 36 коп та судові витрати, в сумі по 3 244 грн 87 коп. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено (а.с. 190-194 т.1).

06 серпня 2021 року по справі №759/15671/18 видано виконавчий лист за рішенням Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року (а.с. 199 т.2).

08 жовтня 2021 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа у справі №759/15671/18 (а.с. 227 т.2).

11 жовтня 2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Павлюком Н.В. прийнято постанову про стягнення з боржника винагороди у розмірі 43 603 грн 85 коп (а.с. 228 т.2).

21 жовтня 2021 року приватним виконавцем Павлюком Н.В. прийнято постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника (а.с. 229-230 т.2).

15 вересня 2022 року приватним виконавцем Павлюком Н.В. прийнято постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення, яка становить 479 842 грн 33 коп (а.с. 231 т.2).

05 червня 2023 року приватним виконавцем Павлюком Н.В. прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 234-235 т.2).

Районний суд вирішуючи спір вважав, що виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням обов`язку боржника щодо виконання основного зобов`язання на підставі звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Між тим з такими висновками районного суду колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Слід зазначити, що у зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Заявник, посилаючись на положення частини 6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» відповідно до якої після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

З указаними ОСОБА_1 доводами погодився й районний суд.

Між тим, місцевий суд залишив поза увагою, що виконавчий лист у даній справі виданий на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Закон не передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом, є належним виконавчим документом і обов`язок боржника не припинився.

Як установлено матеріалами справи, набувши повноважень кредитора та іпотекодержателя за зобов`язаннями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно договору про відступлення права вимоги (факторингу) № 28 від 09 лютого 2017 року укладеного між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ ФК «Інновація», а також неналежним виконанням рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2013 року про солідарне стягнення з боржників кредитної заборгованості в сумі 944 667 грн 60 коп, у жовтні 2018 року ТОВ «ФК «Інновація» звернулося у суд даним позовом.

Відповідно до змісту вимог позивач просив стягнути з відповідачів як відповідальність за невиконання грошового зобов`язання за період з 03 жовтня 2015 року по 03 жовтня 2018 року, що виникло на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 вересня 2013 року, передбачену положеннями ч.2 ст.625 ЦК України у вигляді 740 552 грн 63 коп інфляційних та 85 114 грн 86 коп - 3 % річних.

Установлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року яке переглядалося за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , позов задоволено.

Проте за наслідками апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , постановою Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року рішення суду першої інстанції та постанову Київського апеляційного суду скасовано. По справі постановлено нове судове рішення, яким стягнуто солідарно з боржників 347 843 грн 25 коп інфляційних та 84 950 грн 36 коп 3% річних, нарахованих за період з 03 жовтня 2015 року по 03 жовтня 2018 року (а.с. 190-194 т.2).

Отже, матеріалами справи доведено, що три відсотки річних та інфляційні стягнуто з боржників за період, коли іпотекодержателем іпотечного майна було ТОВ ФК «Інновація».

Як видно зі справи, 23 квітня 2019 року між ТОВ ФК «Інновація» та ТОВ «Актів проперті менеджмент» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого іпотечне майно - кв. АДРЕСА_2 перейшло у власність покупця (а.с. 248, 249 т.2).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, заявляючи вимоги на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України як кредитор за зобов`язаннями відповідачів, позивач діяв у межах повноважень, визначених законом.

Матеріалами справи доведено, що 3% річних та інфляційні нараховано на існуючу кредитну заборгованість за період - по 03 квітня 2018 року, в той час як іпотечне майно було реалізовано пізніше, у квітні 2019 року.

Як установлено, рішення апеляційного суду про стягнення 3% річних та інфляційних не виконано, виданий у зв`язку з цим виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні.

Таким чином, зобов`язання за виконавчим листом, який ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виникли у зв`язку з неповерненням кредитного боргу та нараховані до дати реалізації іпотечного майна, а ця обставина виключає висновки про наявність правових підстав до задоволення заяви.

Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Та, вказане гарантоване право на захист можливе лише у разі його порушення, із відповідним обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою «Право на ефективний засіб юридичного захисту» проголошує: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про наявність правових підстав до задоволення заяви ОСОБА_1 та визнання виконавчого листа, виданого на виконання чинного рішення суду, таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному суді.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги на підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 028 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» (, адреса: 03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 028 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2025року.

Суддя-доповідач:

Судді: