ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/193/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О. Ф., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

встановив:

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

24 вересня 2025 року позивач ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом, накладення арешту на кватиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Заборонити відповідачам вчиняти дії щодо обтяження арештованого майна зобов`язаннями перед третіми особами, як і вчиняти дії щодо розпорядження та відчуження права власності на арештоване майно. Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на всіх банківських рахунках відповідачів в банківських установах України, у межах суми позовних вимог. Зобов`язати банківські установи надати інформацію про наявність та залишок коштів на рахунках відповідачів для виконання ухвали про забезпечення позову.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказана заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одними із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконавати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08.05.2019 у справі № 487/7097/18 та від 25.09.2019 у справі №320/3560/18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.07.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишилися власниками квартири АДРЕСА_2 .

Також, позивачем не зазначено, яка реальна ринкова вартість квартири відповідачів та хто мешкає в ній, тобто, зі змісту заяви про забезпечення позову про стягнення грошових коштів не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, шляхом накладення арешту на квартиру відповідачів, належним чином не обґрунтовано необхідність застосування вказаного виду забезпечення позову, у вигляді арешту, не зазначено реальну ринкову вартість майна та чи співмірна ця вартість ціні позову.

Виходячи зі змісту позовних вимог, вказана квартира не є предметом позову, предметом якого є стягнення грошових коштів за договором про надання правової допомоги.Твердження позивача про те, що продаж квартири може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову нічим не підтверджені і спростовуються висновком про те, продаж квартири відповідачами навпаки може сприяти поверненню грошових коштів позивачу і мирному врегулюванню спору.

Підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, з огляду предмет та підстави позову з урахуванням обґрунтування заяви про забезпечення позову, судом не встановлено.

Також, у заяві про забезпечення позову заявником не зазначено доказів, що відповідачі з метою ускладнення чи унеможливлювання виконання рішення суду, мають намір зняти кошти з банківських рахунків, на які заявник просить накласти арешт. Крім того, заявником не зазначено про які саме банківські рахунки відповачів йде мова. У заяві про забезпечення позову не надано доказів на підтвердження, що на ім`я відповідачів відкриті будь-які рахунки в банківських установах.

За змістом позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь грошові кошти за договором про надання правової допомоги № 01/20-2025 ВМ від 20.01.2025 в сумі 6 418 156,88 грн.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України чітко визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, для застосування такого способу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках, необхідним є зазначення конкретного номеру рахунку та конкретної банківської установи, а також наявність підтвердження належності цього рахунку відповідачу.

Поряд із цим, у матеріалах позовної заяви та заяви про забезпечення позову відсутні докази на підтвердження належності банківських рахунках у відповідачів та не зазначені банківські установи в яких перебувають ці рахунки.

Ураховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України не підлягають до задоволення вимоги заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми вимоги на всіх виявлених банківських рахунках відповідача, оскільки позивачем не наведено номерів рахунків, назв банківських установ, в яких такі рахунки знаходиться, та відсутнє підтвердження належності номерів рахунків відповідачам.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами з якими заявник звернувся до суду, суд приходить до висновку, що заява не достатньо обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачаються, висновок про обґрунтованість припущення про наміри відчуження об`єкту нерухомого майна є передчасним, відтак заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя: