Єдиний унікальний номер 229/8816/24
Номер провадження 2/211/2437/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за головуванням судді Гонтар А.Л., з участю секретаря судового засідання Костяк Д.Л.

розглянувши у судовому засіданні у залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою акціонерного товриства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

представник акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 18 грудня 2024 року звернувся в Дружківський міський суд Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25 листопада 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит (за збільшенням розміру кредитного ліміту) у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов`язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 23 жовтня 2024 року становить 37112,76 гривень.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 37112,76 грн. за кредитним договором №б/н від 25 листопада 2008 року та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя №3707/0/15-24 від 19.12.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Дружківського міського суду Донецької області на підсудність Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Зазначена цивільна справа надійшла до Довгинцівського районного суду 15 травня 2025 року.

23 травня 2025 року цивільну справу було прийнято до провадження Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10 липня

2025 року.

Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" не з`явився у судове засідання, надав суду заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи її було повідомлено належним чином судовою повісткою, відзив на позовну заяву або інших заяв, у тому числі з клопотанням про розгляд справи у відсутності, не надала.

З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у суду доказів, без фіксації судового процесу.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Судом, встановлено, що відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 від 25.11.2008 року між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір, відповідно до якого вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів кредитного періоду" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення кредитної картки, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, про що виразив свою згоду.

Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник свої зобов`язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 23 жовтня 2024 року, мала прострочену заборгованість за кредитом 37112,76 гривень, з яких:

- 29367,76 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 7745 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Із положення ст.625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зазначений розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем письмовими доказами не спростований.

У частині 2 ст. 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У частинах 1, 2 ст. 551 ЦК України, визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У заяві позичальника від 25.11.2008 року процентна ставка не зазначена, однак її зазначено у довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів льготного періоду", яку було підписано ОСОБА_1 .

Суд вважає, що оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, що в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.11.2008 року шляхом підписання «Анкети-заяви».

В той же час, суд вважає за необхідне прийняти до уваги той факт, що відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів льготного періоду", З наданого документа вбачається, що відповідач був ознайомлений з істотними умовами договору, зокрема, з розміром процентної ставки, яка становить 2,5% в місяць (яка нараховується на залишок простроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік), розміром щомісячних платежів (7 % від суми заборгованості), строком внесення щомісячних платежів, розміром пені та штрафів за неналежне або несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Окрім того, відповідно до виписки з рахунку, наданої позивачем до суду, вбачається, що відповідач тривалий час активно користувалася наданою кредитною карткою та використовувала кредитні кошти, при цьому сплачувала відповідні відсотки за використання кредитного ліміту, а отже був обізнаний про факт підвищення процентної ставки за кредитом.

Зважаючи на те, що довідкою про умови кредитування від 25.11.2008 року з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню. Зазначену довідку можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.11.2008 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже присутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

З огляду на викладене, суд вважає, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимоги, передбачені у ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, шляхом підписання довідки про умови користування кредитом.

Між тим, з огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Зважаючи на викладене, суд висновує, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка виникла станом на 23 жовтня 2024 року.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру юридичними особами справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше мінімальної заробітної плати.

За подання позовної заяви підлягає сплаті судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 гривні.

Суд, висновує про задоволення позовних вимог позивача. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2422,40 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.. 526,625,1050,1054 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку 'Приватбанк' до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (, адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, заборгованість за кредитним договором від 25 листопада 2008 року станом на 23 жовтня 2024 року у загальній сумі 37112,76 гривень з яких:29367 (двадцять дев`ять тисяч триста шістьдесят сім) грн. 76 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 7745 (сім тисяч сімсот сорок п`ять) грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2025 року.

Суддя: А. Л. Гонтар