Справа № 467/14/25
Провадження № 2/467/107/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ( у режимі відеоконференції),

представника відповідача Міністерства оборони України Єрмакова А.В. (у режимі відеоконференції),

третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Арбузинскої селищної ради, Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,треті особи без самостійних вимог на предмет спору - військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до Арбузинської селищної ради Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання права на виплату грошового забезпечення, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Міністерство оборони України,мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 19 жовтня 2004 року проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у АДРЕСА_1 .ОСОБА_5 та ОСОБА_4 піклувались один про одного, вели спільне господарство, спільно харчувались, разом купляли речі, разом проводили ремонт житла, допомагали один одному, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки. Разом виховували доньок ОСОБА_4 . 03 липня 2024 року ОСОБА_5 був призваний до лав Збройних сил України для захисту України від збройної агресії російської федерації. 10 липня 2024 року позивач отримала сповіщення №178 від військової частини НОМЕР_1 , яким її, як дружину, було проінформовано про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_5 зник безвісти 07 липня 2024 року. Метою встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є подальша реалізація прав позивача як члена сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця та отримання передбачених законодавством виплат, компенсацій та пільг. Посилаючись на викладене, позивач прохала встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 19 жовтня 2004 року по 07 липня 2024 року її та ОСОБА_5 , а також визнати її право на виплату грошового забезпечення як члену сім`ї військовослужбовця ОСОБА_5 , який зник безвісти 07 липня 2024 року.

06 січня 2025 року відповідно до здійсненого автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа передана судді Кірімовій О.М.

Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Кірімової О.М. від 08 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2025 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Міністерство оборони України, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору військова частина НОМЕР_1 .

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 27 березня 2025 року у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_6 31 березня 2025 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями і зазначена справа передана судді ОСОБА_7 .

Ухвалою судді Кологривої Т.М. від 02 квітня 2025 року справа була прийнята до свого провадження.

Ухвалою суду від 07 травня 2025 року до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 25 липня 2025 року закінчено підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

Представником Арбузинської селищної ради подано заяву про розгляд справи у відсутність представника селищної ради та визнання позовних вимог.

Представником третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України Єрмаковим А.В. подано письмові пояснення по справі, у яких він заперечував проти задоволення позову, зазначив, що позивач знята з реєстрації з місця проживання у с.Мар`янівка 24 січня 2013 року, а ОСОБА_5 станом на 02 серпня 2024 року зареєстрований в с.Мар`янівка. Довідка від 18 липня 2024 року про спільне проживання та утримання, видана селищною радою, не має доказової сили, оскільки датована після зникнення безвісти ОСОБА_5 . Будь-яких фіскальних чеків, накладних, квитанцій на сумісну купівлю побутової техніки та меблів, ювілейних прикрас та іншого, що могло би підтвердити факт ведення спільного побуту, сумісного проживання та наявності взаємних прав та обов`язків у розумінні п.1 ч.2 ст. 3 СК України, до заяви не додано. Сам собою факт перебування у близьких відносинах або спільна присутність на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, не може свідчити про проживання позивача та військовослужбовця однією сім`єю. У матеріалах справи відсутні будь-які докази проживання однією сім`єю позивача та військовослужбовця, будь-які докази, підтверджуючі обставини наявності взаємних прав та обов`язків між ними та пов`язаності спільним побутом, спільних витрат, спільного майна та спільного бюджету. Показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання.

Представником відповідача Міністерство оборони України Єрмаковим А.В. подано письмові пояснення по справі, у яких він заперечував проти задоволення позову, зазначив, що довідка від 18 липня 2024 року про спільне проживання та утримання, видана селищною радою, не має доказової сили, оскільки датована після зникнення безвісти ОСОБА_5 . Будь-яких фіскальних чеків, накладних, квитанцій на сумісну купівлю побутової техніки та меблів, ювілейних прикрас та іншого, що могло би підтвердити факт ведення спільного побуту, сумісного проживання та наявності взаємних прав та обов`язків у розумінні п.1 ч.2 ст. 3 СК України, до заяви не додано. Сам собою факт перебування у близьких відносинах або спільна присутність на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, не може свідчити про проживання позивача та військовослужбовця однією сім`єю. Позивач знята з реєстрації з місця проживання у с.Мар`янівка 24 січня 2013 року, а ОСОБА_5 станом на 02 серпня 2024 року зареєстрований в с.Мар`янівка. У матеріалах справи відсутні будь-які докази проживання однією сім`єю позивача та військовослужбовця, будь-які докази, підтверджуючі обставини наявності взаємних прав та обов`язків між ними та пов`язаності спільним побутом, спільних витрат, спільного майна та спільного бюджету. Також відсутні докази щодо користування житлом, земельною ділянкою. Постановою Кабінету міністрів України № 886 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення захоплених у полон або заручниками, також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» затверджено перелік осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти. У зазначеному переліку відсутні особи, які проживали з військовослужбовцем однією сім`єю. Розділом ххх Порядку № 260 регламентовано виплату грошового забезпечення у разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовця або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими, яке виплачується виключно військовою частиною у разі зникнення безвісти дружині(чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю або їх законним представникам та батькам військовослужбовця. Міністерство оборони не приймає рішень щодо здійснення виплат грошового забезпечення. Незалучення військової частини до участі у справі в якості відповідача є підставою для відмови у позові.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали аналогічні письмові пояснення по справі, у яких зазначили, що ОСОБА_4 та їх батько ОСОБА_5 тривалий час проживали разом, мали спільний побут, виховували дітей, справу прохали вирішити на розсуд суду.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, письмових пояснень по справі не надав.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позов, прохала суд його задовольнити.

Представник відповідача Міністерства оборони України Єрмаков А.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, підтримав доводи, викладені у письмовому поясненні, вказав, що надсилання сповіщення позивачу не доводить факт проживання однією сім`єю, будь-яких доказів спільного проживання та спільного бюджету позивачем не надано.

Представник Арбузинської селищної ради в судове засідання не з`явився, відзиву по справі не подав.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 у судовому засіданні прохала вирішити справу на розсуд суду. Надала пояснення про те, що у період, зазначений у позовній заяві, ОСОБА_4 та їх батько ОСОБА_5 проживали однією сім`єю у АДРЕСА_1 . Там вони здійснювали ремонтні роботи, разом купляли побутову техніку: телевізор, пральну машину, а також мопед.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 надав аналогічні пояснення ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

За змістом довідки від 12 серпня 2024 року за № 1172, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_5 у період з 03 липня 2024 року по 10 липня 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Гірник Донецької області.

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 185 від 03 липня 2024 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця - помічника гранатометника з мотопіхотного відділення з мотопіхотного взводу і мотопіхотної роти.

Згідно сповіщення сім`ї № 664 від 11 липня 2024 року, яке було направлено на ім`я ОСОБА_4 , повідомлено про те, що солдат в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , зник безвісти 07 липня 2024 року поблизу населеного пункту Красногорівка Донецької області під час удару FPV дрона зник безвісти.

Згідно витягу з акту службового розслідування військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_5 службове розслідування вважається завершеним, останній є таким, що зник безвісті 07 липня 2024 року.

Батьками ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 11 квітня 1966 року Новосільським сільЗАГС Миколаївської області.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що випливає з відповідних свідоцтв про смерть.

Позивач ОСОБА_4 зареєстрована з 24 січня 2013 року у АДРЕСА_1 , що вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 02 серпня 2024 року.

ОСОБА_5 за змістом витягу з реєстру територіальної громади від 02 серпня 2024 року зареєстрований з 07 липня 1986 року у с. Мар`янівка Первомайського району Миколаївської області, номер будинку та вулиця відсутня.

Як видно з свідоцтв про народження ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 , виданого 26 червня 2001 року, ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_10 , з якою розірвав шлюб 19 січня 1999 року.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 , виданого 22 квітня 2004 року, ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_11 , з яким розірвала шлюб 22 квітня 2004 року.

З акту, складеного жителями с. Мар`янівка, від 27 вересня 2024 року, видно, що ОСОБА_5 проживає по АДРЕСА_1 , без реєстрації з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також в судовому засіданні досліджено фотографії, надані позивачем на підтвердження факту постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та особисті документи безвісти зниклої особи - витяг з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, свідоцтво про народження, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтва про смерть його батьків, свідоцтва про народження його дітей.

На підставі довіреності від 22 травня 2024 року ОСОБА_5 за нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси по розпорядженню належною йому земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7.1316 га.

За змістом довідки Арбузинської селищної ради від 18 липня 2024 року № 170 ОСОБА_4 знаходилась на утриманні співмешканця ОСОБА_5 , який зник безвісти 07 липня 2024 року. Вказаний доказ суд не бере до уваги, оскільки селищна рада у вказаній довідці не зазначила документів, на підставі яких така видана.

Свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_4 доводиться їй сусідкою, вона проживає у АДРЕСА_2 . Знайома з нею 37 років. Їй відомо про те, що вона з 2004 року проживала разом з ОСОБА_5 . Вони разом вели спільне господарство, купували: мопед, велосипед, холодильник, заасфальтували двір. Спільних дітей вони не мали. Вона бачила, що діти і його, і позивача приходили до них додому. У господарстві мали кури, качки. ОСОБА_4 проживала якись час разом зі своєю матір`ю і з ОСОБА_5 . Матір вже покійна. ОСОБА_5 заготовляв на зиму дрова для опалення будинку, пиляв, рубав їх. Вони проживали у житловому будинку, який належить позивачу. Вона була у них у дворі разів 10. Також вони постійно спілкувались на вулиці.

Свідок ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_4 доводиться їй сусідкою, кумою, вона проживає у АДРЕСА_2 . Знайома з нею 26 років. Їй відомо про те, що вона тривалий час проживала разом з ОСОБА_5 до того часу, коли він не пішов до ЗСУ. Вона знає, що він працював на курятнику. ОСОБА_11 почала проживати разом із ОСОБА_5 тоді, коли їй доньці було 2-3 роки. Вони разом виховували трьох доньок. Його доньки теж інколи приходили до них додому. Інколи вона сама була у них вдома. Їй відомо, що вони придбали разом: холодильник, ліжко, пральну машинку. Тримали кури, індики. Разом садили город, працювали на городі. ОСОБА_5 заготовляв на зиму дрова для опалення будинку, пиляв, рубав їх. Прожили вони разом років 20-23.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Доводи представника відповідача Міністерства оборони України про те, що між учасниками справи відсутній спір про право, а позов не містить конкретних вимог позивача до відповідача Міністерства оборони України, є неспроможними, виходячи з наступного.

У серпні 2024 року адвокат Умарова Р.Т. в інтересах ОСОБА_4 зверталась до Арбузинського районного суду Миколаївської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,заінтересована особа Арбузинська селищна рада Первомайського району.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2024 року до участі у справі в якості заінтересованої особи було залучено Міністерство оборони України.

За наслідками розгляду така заява була залишена без розглядуухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2024 року із роз`ясненням заявниці її права на звернення до суду у порядку позовного провадження.

Заінтересована особа в указаній справі окремого провадження - Міністерство оборони України, ухвалуАрбузинського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2024 року, зокрема висновки про існування між сторонами спору про право, не оскаржувало.

Разом з цим, існування двох рішень, які набрали законної сили, з висновками в одному з них про існування між сторонами спору про право, а в іншому про його відсутність (про що наполягає Міністерство оборони України) є недопустимим, про що також зазначено у Постанові Верховного Суду України від 21 лютого 2024 року (справа № 755/9864/22, провадження № 61-5458св23).

За таких обставин, по даній справі, Міністерство оборони може бути відповідачем по справі.

У статті 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено, що до кола близьких родичів та членів сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, серед інших відносяться особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

У справі, що розглядається, позивач прохає встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із військовослужбовцем з метою отримання коштів, передбачених у зв`язку із зникненням безвісти військовослужбовця.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

В абзаці першому частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статті 3 СК України).

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16.

За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У цій справі ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , який рахується зниклим безвісті з 07 липня 2024 року.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, позивач посилалася на необхідність забезпечення її права на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї військовослужбовця, який пропав безвісти під час виконання обов`язків військової служби.

При цьому позивач не посилалася на обставини вирішення питання встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 в позасудовому порядку, з ухваленням за його наслідками будь-якого рішення органу державної влади або місцевого самоврядування та виникнення у зв`язку із цим публічно-правового спору за участю позивача.

Враховуючи викладене та встановлені обставини та досліджені докази, що містяться у матеріалах цивільної справи, беручи до уваги пояснення свідків у справі, суд дійшов до висновку про те, що дійсно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зниклий безвісті 07 липня 2024 року, проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в період з 19 жовтня 2004 року до 07 липня 2024 року, у вказаний період мали сталі відносини, притаманні саме подружжю, а саме: щодо спільного їх проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування підтверджена як поясненнями свідків, так і письмовими доказами, а також фактом наявності саме у позивача особистих документів ОСОБА_5 .

Доказів, які б спростовували обставини спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім`єю саме у вказаний період, відповідачами та третіми особами не надано та судом не встановлено.

Разом з тим, незважаючи на визнання позову Арбузинською селищною радою як відповідачем, у задоволенні позову до цього відповідача має бути відмовлено, поскільки рішення по справі не впливає ні на які права та обов`язки селищної ради, яка не здійснює виплату грошового забезпечення зниклим безвісти військовослужбовцям, не веде їх облік, не може здійснювати опіку над майном безвісно зниклої особи за наявності інших родичів, в даному випадку дітей ОСОБА_5 .

Що стосується позовної вимоги про визнання права на виплату грошового забезпечення як члену сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти.

Позивач, звертаючись до суду з вказаною позовною вимогою, мотивувала її тим, що 25 листопада 2024 року Арбузинським районним судом Миколаївської області була залишена без розгляду заява, подана в порядку окремого провадження адвокатом Умаровою Р.Т. в інтересах ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,заінтересовані особи Арбузинська селищна рада Первомайського району, Міністерство оборони України із роз`ясненням заявниці її права на звернення до суду у порядку позовного провадження у зв`язку з наявністю спору про право. Посилаючись на зміст Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», ч.1, п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, вказуючи, що способом захисту права може бути визнання права, позивач вважала наведений спосіб захисту права належним.

Разом з тим, у статті 6 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" № 2505-VIII від 12.07.2018 року зазначено права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Як вже зазначалось вище, у частині першій статті 1 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" вказано, що у цьому Законі термін «близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин» вживається в такому значенні: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Таким чином, з наведеного випливає, що до членів сім`ї особи, зниклої безвісти відносяться особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Тобто, визнання позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що проживають однією сім`єю, буде належним і достатнім способом захисту позивача.

Вимога про визнання за позивачем права на виплату грошового забезпечення як члену сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти, є надлишковою.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву, подану ОСОБА_4 до Арбузинскої селищної ради, Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,треті особи без самостійних вимог на предмет спору - військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 19 жовтня 2004 року по 07 липня 2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У задоволенні позовної вимоги про визнання права на виплату грошового забезпечення як члену сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду оголошено 29 вересня 2025 року о 8 годині 30 хвилин у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді по хворобі.

Суддя Т.М.Кологрива