Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2025 р.

м. Київ

справа № 755/16366/25

провадження № 2/755/12157/25

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 викладені відео-дописи в соціальних мережах Інстаграм, ТікТок, та месенджері Телеграм, зокрема:

- Відео-допис, розміщений в соціальній мережі Інстаграм за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою «Я маю відповідальність і мушу бути чесна. Після другої мамопластики - ями, біль і розчарування. Мій хірург - ОСОБА_1 . На мої претензії він відповів: «Ти ж бачила, що підписувала». Консультація - 5 хвилин. Ні слова про ускладнення і жир у груди Договір підписуєш за 10 хвилин до операції. Обіцяли «кращі імпланти» - вийшло як бетон. Болить, груди з ямами, ореола деформована. Після історії з моїми сторіс мені ще й забороняють залишати негативний відгук. Я більше не мовчу. Медійно - ще можу говорити, а як обходяться з простими дівчатами без медійної підтримки? Ніколи не ігноруйте погані відгуки. І не ведіться на красиві фото в Instagram».

- Відео-допис розміщений в соціальній мережі Інстаграм за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою «друга частина історії. Ми довго чекали на відповідь від МОЗ, і зараз точно можемо сказати, що ОСОБА_1 не має ліцензії, і не має право робити пластичні операції...у мене немає цілі якось помститись (повірте, мені скільки компромату на нього скинули підписниці), я просто хочу щоб він не оперував, отримав ліцензію, і робив свою роботу с відповідальністю!», який має наступний тестовий зміст:

(0:01) «Він вчиняє незаконну лікарську діяльність, а пацієнти мають мовчати. Це друга частина моєї і не тільки моєї історії з ОСОБА_4 . Чому всієї цієї інформації не було у першій частині? Я хочу, щоб мої слова, це були не просто слова, а підтверджені документами від спеціальних органів, так скажімо.

(0:28) Якщо ви не бачили, то ОСОБА_5 виставив відео, де каже, що я не притримувалася реабілітації і дуже багато наклепу на мене, так скажімо. І що я хочу відповісти. Перше, я дуже хотіла б зробити експертизу, яку роблять конкретні хірурги, щоб визначити, яка в мене проблема і чому так сталося. Але для цього я повинна надати свою медичну карту і інформацію про всю операцію, яку мені не може надати лікарня.

(1:15) Відповідно до статті 145 України, незаконне розголошення лікарської таємниці, а тобто відео, яке виклав ОСОБА_5 , є абсолютно неправовим, некоректним його діяльності, якщо він лікар, звичайно.

(2:27) Мені скидали підписниці свої історії, ситуації. Хочу нагадати, які випадки ставалися у дівчат. Можливо, це також неправильна реабілітація? Чи це нормально кожному пацієнту казати, що 50% залежить від вас? Ви просто неправильно притримувались реабілітації. Або дуже часто він писав пацієнтам, ви попали у 1%, коли ось не заживають шви.

(3:01) Мій випадок - це просто нічого порівняно з тим, що взагалі накоїв цей лікар.

(3:42) Тим, що ви проводите операції, не сплачуючи всі податки, оформлені і так далі - це не є критичним для здоров`я. А тим, що ви проводите операції, не маючи ліцензії пластичного хірурга - це взагалі як називається? Ми відразу дізналися цю інформацію, але ми чекали підтвердження від МОЗ. І ми його отримали в своєму телеграм-каналі. Я опублікую абсолютно всі документи, щоб це не були просто слова. Це будуть підтвердження абсолютно кожного мого слова.

(4:17) Читаю. У ФОП ОСОБА_1 відсутня ліцензія на провадження господарської діяльності з медичної практики. Нажаль, МОЗ нам не дало відповіді щодо освіти, яка освіта, де проходимо навчання і так далі, що це конфіденційна інформація.

(4:39) Навіть якщо медичну послугу надавала ТОВ Клініка Деніс, де оперуються дівчата, у якої є ліцензія на провадження господарської діяльності з медичної практики, стаття 140 - незалежне виконання професійних обов`язків медпрацівником. Якщо особа не має права на цю діяльність, посилена відповідальність карається позбавленням права обіймати певні посади чи займати певною діяльністю. Простими словами, ОСОБА_1 не має законного права взагалі робити будь-які пластичні операції.

(5:24) Суб`єкт господарювання, тобто кожен хірург клініки, повинен розміщувати у доступному для споживача місці копію ліцензії. Інформацію про режим роботи ліцензіата, медичних працівників, які працюють.

(5:57) Ви повинні після операції отримувати ще документи, в яких зазначено, як пройшла операція, коли вам ставили анестезію, повністю медичну карту. І зараз те, що мені клініка не надає мою медичну карту, так, ви могли її переписати вже сто разів, але, тим не менш, мені ніхто її не надає.

(6:33) ФОП, який був вказаний у мене в квитанціях, він не дійсний. Але все ж таки, один ФОП ОСОБА_6 ми знайшли, який зареєстрований 30.01.2023 року. Основним видом діяльності є КВЕД-86-90, тобто навіть неспеціалізована медична практика, що передбачає надання медичних послуг. Як ми не намагалися крутити і знайти хоч якесь законне право оперувати в цьому випадку цієї людини, але його немає. Скажу чесно, раніше я не задумувалася про це і мені здавалося, що взагалі без ліцензії, без кваліфікації, стопки таких документів працювати в лікарській діяльності неможливо. Але як я бачу зараз, може просто будь-хто піти і оперувати людину. І нічого за це не отримати.

(7:31) Мені хочеться справедливості, мені не хочеться, щоб лікар думав, що він найрозумніший, що всі люди безголові блогерши чи просто дівчата. Це не прям фінал нашої історії. Надалі я буду розповідати, показувати в телеграмі все, тому що, звичайно, всі такі процеси з документами, з органами, вони мають пройти певний час.

(7:58) Денис Олександрович, зараз я думаю, що єдиний вихід для вас - це припинити свою діяльність на певний час або зовсім. Хоча, якщо чесно, в мене була дуже велика надія того, що після мого посту ви вийдете в сторіс, скажете «Так, вибачте от сталася ситуація, ми там не зреагували, тому на зараз ми там ставимо стоп на запис, ми перевіряємо всіх пацієнтів, пишемо їм, я їду, не знаю, на навчання в якесь Лондон, США, підвищувати кваліфікацію». Спочатку треба отримати її, звичайно, в вашому випадку, публікувати відео, як я чогось не притримувалася. Де ваша лікарська професійність, конфіденціальність? Ви не можете взагалі розказувати нічого про своїх пацієнтів. Я можу сказати про свою ситуацію, а ви - ні. Договір складений абсолютно не по закону. В законі всі ці пункти, які ви прописуєте, їх немає, вони є незаконними. І ви даєте їх підписувати і в кінці пишете, що це лікар-хірург ОСОБА_4 . Ви взагалі не можете підписувати ці документи, ну ви взагалі не можете робити операцію.

(9:37) Мені поскидали, ви навіть не уявляєте, скільки там компроматів на ОСОБА_6 . Я можу повикладати також. Дуже багато, як він нахабно спілкується зі своїми пацієнтами, в цензурі. Як він приймає гроші, ігнорує своїх пацієнтів, що він не робив взагалі, які проблеми. Повірте, те, що я вам показувала в першому відео - це абсолютні квіточки.

-Відео-допис розміщений Відповідачем в соціальній мережі Тік Ток (TikTok) за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3.

-Відео та фото дописи в месенджері Телеграм (Telegram) в своєму закритому телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », наступного змісту:

ІНФОРМАЦІЯ_5 о 17:00 «Знаєте, що страшніше за зіпсовані груди? Лікар, який дивиться тобі в очі і каже: « ІНФОРМАЦІЯ_6 , ти сама підписала документи». Історія невдалої мамопластики у ОСОБА_1 . Для повної картини й об`єктивної думки я хочу розповісти все. Тому прошу додивитись до кінця й поширити цей допис. У 2021 році я почала обирати лікаря, щоб зробити груди, які після ГВ просто обвисли. На той момент цей лікар був популярний, я рік спостерігала за дівчатами, яким він робив мамопластику, і в 2022 році обрала його. Я завжди довіряю лікарям, до яких звертаюсь, і дослухаюсь до порад. Мені зробили гарні груди, я була повністю задоволена. Через рік у мене перевернувся імплант. Тоді я вперше зрозуміла, що таке відчувати імплант, але я вже була вагітна. Такий процес можливий, коли набираєш вагу. На той момент я вже чула негативні відгуки про ОСОБА_1 , наприклад від ОСОБА_7 . Дуже шкодую, що не запитала подробиць і казала всім:«Мені він зробив усе добре, не бачу сенсу йти до іншого хірурга».

Мені здавалося, що якщо лікар поганий, він не може комусь зробити погано, а комусь добре. І, можливо, були якісь моменти, про які я не знала. У грудні 2024 року я пішла на другу операцію. І тут важливо проговорити все! Консультація тривала 5-7 хвилин. Я сказала, що переробляю, бо перевернувся імплант, мені все подобалось і я хочу такі ж.

На що мені відповіли: «Пропоную новий, найякісніший імплант, можна взяти більше мл, виглядати буде все як зараз, але він буде легший». Я думаю: «Вау, супер! Давайте ! Вам видніше!» Все. Жодного слова, що буде важка реабілітація, можливі ямки, що я буду відчувати контури й увесь імплант, що груди будуть як бетон. І тим паче, що доведеться додавати мій власний жиру груди (нагадаю, на інтерв`ю, яке я давала вагітною, мені лікар сказав, що такого категорично не можна робити, бо є ризик ракових клітин). Перший місяць після операції - наче нічого незвичайного, бо був набряк. А потім почалося. У мене почали з`являтися ямки, страшний біль у грудях, відчуття імпланту всюди. Я пишу в клініку, приходжу, мені роблять УЗД і кажуть: «Все в межах норми, треба чекати, все буде гарно, після другої мамопластики реабілітація довша, ще є набряк». Я думаю: «Можливо, я себе накручую...» Проходить ще 2 місяці. За цей період ніхто не цікавився, чи стає краще, чи проходить біль. Далі все те саме. Через 8 місяців, коли набряк вже точно зійшов, картина стала ще гіршою. Ореола перетворилася на трикутник, ями в грудях стали більші, біль залишився, груди розділилися на шари! Я не могла взяти груди - тільки розтягнуту шкіру. Я знову написала в клініку зі словами: «Стає тільки гірше, це не нормально!» Мені потрібно все переробити, змінити цей бетонний імплант. Мене знову запросили в клініку. І тут сталася ситуація, після якої я зрозуміла: ніколи більше не ляжу під ніж цієї людини. Я почала розповідати, що мене турбує, але лікарю було байдуже. Він просто відправив мене на УЗД і пішов. Потім на всі мої слова він сказав:«Ти бачила, що підписувала», «Я коли везу дівчат на операцію, за 5 хвилин питаю: є питання?» До речі, договір ви підписуєте теж за 10 хвилин до. Вибачте, ОСОБА_9 , але які питання я мала поставити? Чи будуть у мене ями? Я навіть не знала, що таке існує! Потім він знову просто пішов.

Хочу подякувати його помічнику ОСОБА_11 , який вислухав мене й зрозумів усі проблеми. Сказав , що поговорить з ОСОБА_4 . В цей час я спілкувалася з адміністратором і не розуміла: чому всім байдуже? Невже для вас нормально, якщо ви зробили погану роботу? В той момент я зрозуміла найстрашніше: я ще медійна особа... а як спілкуються з людьми, які не мають медійності чи впливу? Це просто страшно. Як можна працювати в такій сфері й бути байдужим до результату? Мені шкода, що я вас рекомендувала. Що довіряла сама.

До речі, потім зайшов ОСОБА_6 зі словами: «А ви ще тут?»

Єдина «пропозиція вирішення питання» - вколоти мій власний жир у ці ями. Але це б не вирішило проблему й було абсолютно непрофесійним рішенням. Ну і звичайно - дзвінок адвокату після моєї сторіс з рекомендацією нічого не публікувати, бо за договором я можу залишати тільки позитивний відгук. Я вже отримала одну консультацію іншого хірурга й піду ще. Мені сказали, що буде тільки гірше - ореола розтягнеться ще більше у різні сторони, а головне - в моєму випадку не можна робити периареолярну підтяжку (її взагалі, виявляється, майже не роблять). Але можливо є ще інші помилки. Буду розбиратись. І більше ніколи не ігноруватиму погані відгуки інших. Якщо комусь зробили погано - це не випадковість. Звернення до клініки й до ОСОБА_13 : якщо ви подасте на мене в суд за те, що я порушила ваш «договір з дияволом», - ви закопаєте себе ще глибше.

Беріть приклад з людей, які визнають свої помилки й компенсують це постраждалим!»

ІНФОРМАЦІЯ_17 року о 20:04: «А не відео нарізками ... Так низько! ХІРУРГ! ДОРОСЛИЙ ЧОЛОВІК На відео я ВАГІТНА! Як можна таке виставляти коли ТИ ВИНЕН!!!!! Але я подивлюсь яка буде відео відповідь після мого наступного посту! Думала, що ви візьметесь за голову, але ні».

ІНФОРМАЦІЯ_18 о 20:39: відео-допис викладений в телеграм-каналі Відповідача наступного тестового змісту: «Як ви живете? Де ваша совість? Коли ви покалічили стільки жінок? Чому не визнати свою провину? Чому не виправитись, а нападати, коли ти не правий абсолютно? (0:16) Але мій адвокат каже, що треба апелювати не сторісами, а документами. Тому я почекаю і ви почекайте.

ІНФОРМАЦІЯ_19 о 10:46: «У ФОП ОСОБА_1 . ВІДСУТНЯ ліцензія на провадження господарської діяльності з медичної практики, нами було подано офіційний запит до МОЗ України та отримано відповідь:».

ІНФОРМАЦІЯ_13 о 10:46: ФОП ОСОБА_1 зареєстрований 30.01.2023 року, основним видом діяльності є 86.90, тобто навіть не спеціалізована медична практика, що передбачає надання медичних послуг».

ІНФОРМАЦІЯ_13 о 10:46: «В зв`язку з тим, що в ОСОБА_1 відсутній Код КВЕД з «спеціалізованої медичної практики», то і жоден незаконний договір про штраф за поширення конфіденційної інформації та звернення до нього за медичною допомогою він не може підписувати, бо виходить що він вчиняє незаконну лікарську діяльність, а пацієнти мають мовчать».

ІНФОРМАЦІЯ_13 о 15:45: «Цей сертифікат не дає права на заняття лікарською діяльністю в Україні! - відповідь МОЗ»

ІНФОРМАЦІЯ_13 15:49: «відповідальність не взяв і в сотні інших дівчат (гроші взяв один заклад, послуги надав інший, лікар по даних МОЗ не працевлаштований! То як він оперує?

А головне договір на 5 млн., в Вас його немає, бо вони його підписують для себе і Пацієнтам не дають, це так сказати засіб впливу на клієнта!»

ІНФОРМАЦІЯ_20 о 8:22 «Дивлюся уже форсять це відео в TikTok і в Instagram юристів, які кажуть, що я десь неправильно сказала. Дивіться, можливо щось неправильно сказала, я не брехала, але разложимо. Так, дійсно, у клініки повинна бути ліцензія, і хірург тоді має право оперувати. Клініка, де мене оперували, має ліцензію, але офіційно ОСОБА_5 не був працевлаштований в ній. Це ще 2023 року. Я просто чекаю цей документ, але я знаю це точно.

Тому логічно, що я не можу. Мене більше захищають юристи жінки.

Щодо того, що я не провела експертизу, мені досі не надали документи в мою медичну карту, по якій я не можу офіційно провести експертизу.».

ІНФОРМАЦІЯ_20 о 8:24 «Знаєте, ви можете не любити мене, не сприймати блоги і так далі, але ситуація така, де просто сотні постраждалих, сотні. Не дай Бог, він щось ще викладе, тоді я почну викладати матеріали дівчат. Відео, фото, не тільки роботи, спілкування.

І потім я дуже хочу, щоб юристи прокоментували це, прокоментували цю поведінку. Просто в мене немає слів. Досі за весь цей період ніяк не зреагувала клініка, ну я не знаю. І ще вона бореться в коментарях з тими, хто каже, що я брешу. В чому я брешу? Просто, я думала, залишите про ці ситуації. Я зараз, ну, ви хочете дати? Ви просто не розумієте, що будь-який звір, який у мене, взагалі не рекомендовано».

Крім того, позивач просить: зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішенням суду: спростувати недостовірну інформацію, що порушує немайнові права позивача ОСОБА_1 на недоторканість честі, гідності та ділової репутації, шляхом її видалення з усіх ресурсів, на яких така інформація була розміщена, а саме:

- Відео-допису розміщеного в соціальній мережі Інстаграм за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 .. Після другої мамопластики - ями, біль і розчарування. Мій хірург - ОСОБА_1 . На мої претензії він відповів: «Ти ж бачила, що підписувала». Консультація - 5 хвилин. Ні слова про ускладнення і жир у груди Договір підписуєш за 10 хвилин до операціі. Обіцяли «кращі імпланти» - вийшло як бетон. Болить, груди з ямами, ореола деформована. Після історії з моїми сторіс мені ще й забороняють залишати негативний відгук. Я більше не мовчу. Медійна - ще можу говорити, а як обходяться з простими дівчатами без медійної підтримки? Ніколи не ігноруйте погані відгуки. І не ведіться на красиві фото в Insagram».

- Відео допис розміщений в соціальній мережі Інстаграм за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_9 ,під назвою «друга частина історії. Ми довго чекали на відповідь від МОЗ, і зараз точно можемо сказати, що ОСОБА_1 не має ліцензії, і не має право робити пластичні операції... у мене немає цілі якось помститись (повірте, мені скільки компромату на нього скинули підписниці), я просто хочу щоб він не оперував, отримав ліцензію, і робив свою роботу с відповідальністю!».

- Відео-допису, розміщеного в соціальній мережі TikTok за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Відео- та текстових дописів, оприлюднених у закритому телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » наступного змісту:

ІНФОРМАЦІЯ_5 о 17:00 допис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 наступного змісту: «Знаєте, що страшніше за зіпсовані груди? Лікар, який дивиться тобі в очі і каже: « ОСОБА_14 , ти сама підписала документи». Історія невдалої мамопластики у ОСОБА_1 . Для повної картини й об`єктивної думки я хочу розповісти все. Тому прошу додивитись до кінця й поширити цей допис. У 2021 році я почала обирати лікаря, щоб зробити груди, які після ГВ просто обвисли. На той момент цей лікар був популярний, я рік спостерігала за дівчатами, яким він робив мамопластику, і в 2022 році обрала його. Я завжди довіряю лікарям, до яких звертаюсь, і дослухаюсь до порад. Мені зробили гарні груди, я була повністю задоволена. Через рік у мене перевернувся імплант. Тоді я вперше зрозуміла, що таке відчувати імплант, але я вже була вагітна. Такий процес можливий, коли набираєш вагу. На той момент я вже чула негативні відгуки про ОСОБА_1 , наприклад від ОСОБА_7 . Дуже шкодую, що не запитала подробиць і казала всім: «Мені він зробив усе добре, не бачу сенсу йти до іншого хірурга».

Мені здавалося, що якщо лікар поганий, він не може комусь зробити погано, а комусь добре. І, можливо, були якісь моменти, про які я не знала. У грудні 2024 року я пішла на другу операцію. І тут важливо проговорити все! Консультація тривала 5-7 хвилин. Я сказала, що переробляю, бо перевернувся імплант, мені все подобалось і я хочу такі ж.

На що мені відповіли: «Пропоную новий, найякісніший імплант, можна взяти більше мл, виглядати буде все як зараз, але він буде легший». Я думаю: «Вау, супер! ОСОБА_8 ! Вам видніше!» Все. Жодного слова, що буде важка реабілітація, можливі ямки, що я буду відчувати контури й увесь імплант, що груди будуть як бетон. І тим паче, що доведеться додавати мій власний жир у груди (нагадаю, на інтерв`ю, яке я давала вагітною, мені лікар сказав, що такого категорично не можна робити, бо є ризик ракових клітин). Перший місяць після операції - наче нічого незвичайного, бо був набряк. А потім почалося. У мене почали з 'являтися ямки, страшний біль у грудях, відчуття імпланту всюди. Я пишу в клініку, приходжу, мені роблять УЗД і кажуть: «Все в межах норми, треба чекати, все буде гарно, після другої мамопластики реабілітація довша, ще є набряк». Я думаю: «Можливо, я себе накручую...» Проходить ще 2 місяці. За цей період ніхто не цікавився, чи стає краще, чи проходить біль. Далі все те саме. Через 8 місяців, коли набряк вже точно зійшов, картина стала ще гіршою. Ореола перетворилася на трикутник, ями в грудях стали більші, біль залишився, груди розділилися на шари! Я не могла взяти груди - тільки розтягнуту шкіру. Я знову написала в клініку зі словами: «Стає тільки гірше, це не нормально!» Мені потрібно все переробити, змінити цей бетонний імплант. Мене знову запросили в клініку. І тут сталася ситуація, після якої я зрозуміла: ніколи більше не ляжу під ніж цієї людини.

Я почала розповідати, що мене турбує, але лікарю було байдуже. Він просто відправив мене на УЗД і пішов. Потім на всі мої слова він сказав:«Ти бачила, що підписувала», «Я коли везу дівчат на операцію, за 5 хвилин питаю: є питання?» До речі, договір ви підписуєте теж за 10 хвилин до

Вибачте, ОСОБА_9 , але які питання я мала поставити? Чи будуть у мене ями? Я навіть не знала, що таке існує! Потім він знову просто пішов.

Хочу подякувати його помічнику ОСОБА_11 , який вислухав мене й зрозумів усі проблеми. Сказав , що поговорить з ОСОБА_4 . В цей час я спілкувалася з адміністратором і не розуміла: чому всім байдуже? Невже для вас нормально, якщо ви зробили погану роботу? В той момент я зрозуміла найстрашнішу: я ще медійна особа..., а як спілкуються з людьми, які не мають медійності чи впливу? Це просто страшно. Як молена працювати в такій сфері й бути байдужим до результату? Мені шкода, що я вас рекомендувала. Що довіряла сама.

До речі, потім зайшов ОСОБА_6 зі словами: «А ви ще тут?»

Єдина «пропозиція вирішення питання» - вколоти мій власний жир у ці ями. Але це б не вирішило проблему й було абсолютно непрофесійним рішенням. Ну і звичайно - дзвінок адвокату після моєї сторіс з рекомендацією нічого не публікувати, бо за договором я можу залишати тільки позитивний відгук. Я вже отримала одну консультацію іншого хірурга й піду ще. Мені сказали, що буде тільки гірше - ореола розтягнеться ще більше у різні сторони, а головне - в моєму випадку не можна робити периареолярну підтяжку (її взагалі, виявляється, майже не роблять). Але можливо є ще інші помилки. Буду розбиратись. І більше ніколи не ігноруватиму погані відгуки інших. Якщо комусь зробили погано - це не випадковість. Звернення до клініки й до ОСОБА_13 : якщо ви подасте на мене в суд за те, що я порушила ваш «договір з дияволом», - ви закопаєте себе ще глибше.

Беріть приклад з людей, які визнають свої помилки й компенсують це постраждалим!»

ІНФОРМАЦІЯ_11 о 20:04 допис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_12 наступного змісту: «А не відео нарізками ... Так низько!ХІРУРГ! ДОРОСЛИЙ ЧОЛОВІК На відео я ВАГІТНА! Як можна таке виставляти коли ТИ ВИНЕН!!!!! Але я подивлюсь, яка буде відео-відповідь після мого наступного посту! Думала, що ви візьметесь за голову, але ні».

ІНФОРМАЦІЯ_17 о 20:39 відео - допис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 наступного тестового змісту: «Як ви живете? Де ваша совість? Коли ви покалічили стільки жінок? Чому не признати свою провину? Чому не виправитись, а нападати, коли ти не правий абсолютно? Але мій адвокат каже, що треба апелювати не сторісами, а документами. Тому я почекаю і ви почекайте.

ІНФОРМАЦІЯ_13 о 10:46 допис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_14 наступного змісту: «У ФОП ОСОБА_1 . ВІДСУТНЯ ліцензія на провадження господарської діяльності з медичної практики, нами було подано офіційний запит до МОЗ України та отримано відповідь:».

ІНФОРМАЦІЯ_13 о 10:46 допис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 наступного змісту; ФОП ОСОБА_1 зареєстрований 30.01.2023 року, основним видом діяльності є 86.90, тобто навіть не спеціалізована медична практика, що передбачає надання медичних послуг».

ІНФОРМАЦІЯ_19 о 10:46 допис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_12 наступного змісту: «В зв`язку з тим, що в ОСОБА_6 відсутній Код КВЕД з «спеціалізованої медичної практики», то і жоден незаконний договір про штраф за поширення конфіденційної інформації та звернення до нього за медичною допомогою він не може підписувати, бо виходить, що він вчиняє незаконну лікарську діяльність, а пацієнти мають мовчать».

ІНФОРМАЦІЯ_13 о 15:45 допис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_12 наступного змісту: «Цей сертифікат не дає права на заняття лікарською діяльністю в Україні! - відповідь МОЗ».

ІНФОРМАЦІЯ_13 15:49 допис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_15, наступного змісту; «відповідальність не взяв і в сотні інших дівчат (гроші взяв один заклад, послуги надав інший, лікар по даних МОЗ не працевлаштований! То як він оперує?)

А головне договір на 5 млн, в Вас його немає, бо вони його підписують для себе і пацієнтам не дають, це так сказати засіб впливу на клієнта!»

ІНФОРМАЦІЯ_20 о 8:22 відео допис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 наступного змісту: «Дивлюся уже форсять це відео в TikTok і в Instagram юристів, які кажуть, що я десь неправильно сказала. Дивіться, можливо щось неправильно сказала, я не брехала, але розложимо.

Так дійсно, у клініки повинна бути ліцензія і хірург тоді має право оперувати. Клініка, де мене оперували, має ліцензію, але офіційно ОСОБА_5 не був працевлаштований в ній. Це ще 2023 року. Я просто чекаю цей документ, але я знаю це точно.

Тому логічно, що я не можу. Мене більше захищають юристи жінки.

Щодо того, що я не провела експертизу, мені досі не надали документи в мою медичну карту, по якій я не можу офіційно по експертизу, я думаю, але я напишу лікарю.

ІНФОРМАЦІЯ_21 о 8:24 відео-допис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 наступного змісту: «Знаєте, ви можете не любити мене, не сприймати блоги і так далі, але ситуація така, де просто сотні постраждалих, сотні. Не дай Бог, він щось ще викладе, тоді я почну викладати матеріали дівчат. Відео, фото, не тільки роботи, спілкування.

І потім я дуже хочу, щоб юристи прокоментували це, прокоментували цю поведінку. Просто в мене немає слів. Досі за весь цей період ніяк не зреагувала клініка, ну я не знаю. І ще вона бореться в коментарях з тими, хто каже, що я брешу. В чому я брешу? Просто, я думала, залишите про ці ситуації. Я зараз, ну, ви хочете дати? Ви просто не розумієте, що будь-який звір, який у мене, взагалі не рекомендовано».

Крім того, позивач просить публічно визнати поширену інформацію недостовірною та такою, що порушує немайнові права позивача ОСОБА_1 на недоторканість його честі, гідності та ділової репутації; публічно вибачитися перед ОСОБА_15 шляхом оприлюднення тексту вибачення на всіх особистих офіційних сторінках відповідача ОСОБА_2 у соціальних мережах Instagram, TikTok, а також у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де раніше було розміщено спростовану інформацію; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 760 000,00 грн.

1

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_22 року в мережі Instagram на офіційній сторінції відповідача ОСОБА_2 , яка зареєстрована під обліковим записом «ІНФОРМАЦІЯ_16», що налічує 935 000 читачів, та позиціонує себе як інфлюенсер, опубліковано вищезазначений відео-запис. Позивач вважає, що зазначена вище інформація, яка опублікована та поширена відповідачем у соціальній мережі Instagram, TikTok та месенджері Telegram щодо позивача, не відповідає дійсності, не є оціночним судженням чи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, оскільки, автор відео, аудіо та текстових дописів не висловлювала свою думку, переконання, не давала критичної оцінки певним фактам, а висловлювання є фактичним твердженням і стосуються особисто позивача, що принижує його ділову репутацію та порушує особисті немайнові прав, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

03 вересня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29 вересня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву представника позивача ОСОБА_16 про зміну порядку розгляду справи - залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Ці ідеї відображені й у Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України), кожен має право на повагу до його гідності (ч. 1 ст. 28 Конституції України).

Конституція України, як основний закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя. Основний Закон України заклав серйозне підґрунтя для розвитку і зміцнення демократичної, соціальної і правової держави, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. В Конституції України відображається надзвичайно цінна ідея про те, що саме держава функціонує для людини, відповідає перед нею за свою діяльність, а не навпаки.

На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як убачається з матеріалів справи, згідно даних Сертифікату лікаря-спеціаліста № 048/2022 від 08.07.2022 року строком дії до 08.07.2027 року, ОСОБА_1 08.07.2022 року атестувався на визначення знань та практичних навиків в атестаційній комісії при Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця, та наказом НМУ імені О.О. Богомольця від 08.07.2022 року № 274-іпо йому присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Пластична хірургія». (а.с. 33)

За даними Витягу відомостей з Ліцензійного реєстру МОЗ з медичної практики Товариства з обмеженою відповідальністю «Коініка «Денис», місцезнаходження: м. Київ, вул. Ак. Вільямса, б. 19/14, оф. 707, ідентифікаційний код: 43767328, рішення про видачу ліцензії: наказ МОЗ від 09.11.2021 року № 2470, місце провадження діяльності: АДРЕСА_1 , ліцензію видано за переліком спеціальностей, зокрема, пластична хірургія. (а.с. 34-35)

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи фотокопії мережі Instagram, TikTok та Telegram та флеш-носій, який містить відеозапис з сторінки аккаунту ОСОБА_2 з обліковим записом «ІНФОРМАЦІЯ_16». (а.с. 35-44, 44а)

Частина 1 ст. 34 Конституції України визначає, що кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

У законодавстві при цьому робиться чітке розмежування між інформацією фактичного характеру, яка має бути доведена й оціночними судженнями, які не підлягають доведенню і спростуванню (ст. 30 Закону України «Про інформацію»).

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

При образі винний принижує честь і гідність особи шляхом висловлювання нецензурних чи брутальних слів, вчиненням непристойних або насильницьких дій (жесту та ін.), або дає непристойну оцінку особистим якостям чи поведінці особи у формі, яка різко суперечить прийнятому спілкуванню між людьми.

Основна різниця між образою і наклепом полягає в характері посягання на честь і гідність особи. При образі винний дає оцінку особистих якостей особи, його поведінки, причому це може відбуватися й віч-на-віч, тоді як при наклепі йдеться про поширення серед інших осіб вигаданих «фактів», які ганьблять особу. При образі обов`язковою ознакою є непристойність форми, тоді як при наклепі така ознака частіш за все відсутня.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного (презумпція добропорядності). (ч. 3 статті 277 Цивільного кодексу України)

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. (абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1)

Захист честі, гідності і ділової репутації - право громадянина та юридичної особи вимагати через суд спростування недостовірної інформації (відомостей, що не відповідають дійсності або викладені неправдиво), яка принижує їхню честь, гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди їхнім інтересам.

Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, зокрема, мережі Інтернет викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, форумах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині.

Зміст цивільно-правового захисту честі, гідності та ділової репутації становлять правовідносини, за яких морально потерпіла сторона наділяється правом вимагати через суд спростування відомостей, які порочать її честь, гідність та ділову репутацію, а друга сторона, яка такі відомості поширила, зобов`язана дати спростування, якщо не доведе, що відомості відповідають дійсності.

Позов про спростування відомостей, що порочать честь і гідність, може бути пред`явлений особою, про яку поширено такі відомості, а також її близькими родичами, якщо відомості прямо чи посередньо їх порочать. Заінтересована особа має право на судовий захист у зазначеному порядку й у разі поширення таких відомостей щодо члена її сім`ї або іншого родича, який помер.

Зобов`язаними суб`єктами названих правовідносин є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам громадян чи організацій. Таким чином, відповідачем у справі про захист честі і гідності може бути фізична або юридична особа, яка поширила відомості, що порочать позивача.

Особа, стосовно якої поширені відомості, що не відповідають дійсності і завдають шкоди її інтересам, честі, гідності або діловій репутації, має право крім спростування таких відомостей вимагати також відшкодування майнової і моральної (немайнової) шкоди, завданої їх поширенням.

Крім того, за положенням ст. 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Таким чином, відповідно до статті 277 Цивільного кодексу України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 Цивільного кодексу України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 30 Закону України «Про інформацію») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» , ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Так, відповідно до практики ЄСПЛ слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Так, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

02 червня 2016 року (остаточне - 17 жовтня 2016 року) ЄСПЛ ухвалив рішення у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», де, розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес.

У цьому рішенні суд проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночними судженнями. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції.

Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи.

Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Отже, оціночними судженнями є інформація, яка, з урахуванням характеру вжитих висловлювань, відображає особисте ставлення автора до змісту висловленої ним думки.

Таким чином, відповідно до статті 277 Цивільного кодексу України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Таке розуміння змісту статті 277 Цивільного кодексу України узгоджується із прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положень статті 10 Конвенції (рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), пункт 46).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. (Постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року м. Київ, Справа № 308/2695/15-ц, Провадження № 61-5012св18)

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно п. 18. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно роз`яснень п. 19. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 742/1159/18 (провадження № 61-48133св18) зазначено:

«при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи (далі - Резолюція). Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації зазначено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Так, статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією. Європейський суд з прав людини на підставі своєї практики застосування Конвенції встановив, що її 10 стаття обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів. У рішенні від 07 лютого 2012 року «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський суд з прав людини вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується. Разом з цим, в таких справах як «Лінгенс проти Австрії» (1986 року); «Обершлік проти Австрії» (1991 року), у яких йшлось про публічну критику політиків, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів. З аналізу вказаних рішень випливає, що Європейський суд з прав людини вважає порушенням статті 10 Конвенції з прав людини задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права, інформацію про те, що він надає послуги, які призвели до заподіяння шкоди здоров`ю відповідача ОСОБА_2 та окремих осіб, допустив формат поведінки, що дискримінує професію лікар і викликає недовіру та підозру щодо легітимності проведення такої підприємницької діяльності, оприлюднену та поширену відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_22 року в мережі Інтернет на персональній сторінці користувача у соціальній мережі Instagram, TikTok та месенджері Telegram у форматі інформаційного повідомлення.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для втручання у право відповідача на поширення інформації, яка хоч і містить некоректні висловлювання, але не підлягає спростуванню, а отже і задоволення заявлених позовних вимог, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, такі висловлювання не містять ознаки наклепу, містять критичну оцінку певних фактів та мають ознаки оціночних суджень, що не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, тому наявні у змісті досліджуваного тексту оціночні судження не підлягають спростуванню в межах розгляду даної справи, при цьому позивач не позбавлений права на відповідь, а також на власне тлумачення у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів).

Таким чином, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів особи не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності. Висловлювання відповідача стосовно особи позивача є оціночними судженнями, оскільки відображають власні думки відповідача, засновані на її баченні певних подій, особисте сприйняття відповідачем діяльності позивача і не можуть бути витлумачені як повідомлення про конкретні факти, а відповідність дійсності та правдивість цієї інформації не може бути піддана перевірці.

Суд також зауважує, що межі допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшими, ніж окремої пересічної особи. Враховуючи положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 827 засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність приватного життя, суд зауважує, що позивач є публічною особою, а тому відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою.

Враховуючи те, що позивач є лікарем, інформація про його моральні якості, добросовісне виконання посадових обов`язків, навіть поведінку у побуті становить громадський інтерес, тому позивач мав бути готовий до певної різкої критики з боку суспільства.

За нормою ст. 269 Цивільного кодексу України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації.

Таким чином, з урахуванням вимог позивача в частині стягнення на його користь моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок розповсюдженням інформації, яка полягає у приниженні честі, гідності і ділової репутації, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем не порушено норми чинного законодавства, а отже, не були порушені законні права позивача. Тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Декларацією про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації , ст. ст. 3, 28, 34, 64 Конституції України, ст.ст. 269, 277, 297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 вересня 2025 року.

Суддя: В.І. Галаган