ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/845/25

Головуючий у першій інстанції Бойко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1535/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Дочірнє підприємство «Товариство шанувальників природи Козелецького району»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Товариство шанувальників природи Козелецького району» про розірвання договору оренди землі (суддя Бойко В.І.), ухвалене в м.Бобровиця,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди землі №2378 (кадастровий номер :05:004:2378, площею 0,48 га) від 24 січня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 і Дочірнім підприємством «Товариство шанувальників природи Козелецького району», зареєстрованого 24 березня 2017 року. Позов мотивовано тим, що за умовами вказаного договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кобижчанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, а її спадкоємцем стала донька ОСОБА_1 . Після отримання свідоцтва про спадщину позивачка надала документи для укладення додаткової угоди до договору, проте станом на час звернення до суду відповідач додаткову угоду не підготував, орендні платежі за договором не сплачує. На запит адвоката позивачки надано довідку, з якої вбачається, що Дочірнє підприємство «Товариство шанувальників природи Козелецького району» систематично не сплачує орендні платежі або сплачує їх із порушенням умов договору, а саме: у 2017 році прострочив сплату, за 2018 рік сплатив у 2019 році, за 2020 рік сплатив у 2021 році, за 2021-2024 роки не сплачена взагалі. ОСОБА_1 вважає, що наявні підстави для розірвання договору оренди землі у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами не виплату орендної плата за період з 2017 по 2024 роки своєчасно з вини відповідача, а також наявність доказів на підтвердження повідомлення Дочірнього підприємства «Товариство шанувальників природи» щодо такої сплати, за відсутності чіткого (визначеного договором) механізму виплати орендної плати, а також факту не звернення позивача до Дочірнього підприємства «Товариство шанувальників природи» за її отриманням у встановлені договорами строки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що в рішенні суду відсутня будь-яка оцінка факту того, що відповідач за чотири роки оренди всього єдиний раз (у 2019 році) своєчасно сплатив орендну плату. За доводами позивачки, повідомлення про виплату орендної плати від 31 грудня 2020 року та від 26 грудня 2022 року надсилалися відповідачем поза строками, встановленими в п.11 Договору; повідомлення у соціальній мережі Фейсбук за 2021 та 2023 рік не передбачені договором (при цьому ОСОБА_2 була літньою людиною і не користувалася соціальними мережами); тексти оголошень надані відповідачем без будь-якого підтвердження розміщення інформації в письмовій формі на дошці оголошень Кобижчанської сільської ради. ОСОБА_1 вважає, що відповідач міг би вжити більш активних заходів для виплати орендної плати, наприклад, направити кошти поштовим переказом на адресу реєстрації, зазначену в договорі. Вказує, що відсутність звернень із вимогами щодо своєчасного внесення орендної плати не звільняє відповідача від відповідальності за систематичну несплату орендної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу Дочірнє підприємство «Товариство шанувальників природи Козелецького району» (далі ДП «Товариство шанувальників природи Козелецького району») просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач вказує, що ним виконувалися всі зобов`язання щодо виплати орендної плати за договором щорічно всі пайовики/орендодавці повідомлялися про виплату орендної плати в період з 15 жовтня по 15 листопада шляхом оприлюднення, за звичаєм таких взаємовідносин, відповідної інформації в оголошеннях через газету «Наше життя», соціальні мережі, через розміщення інформації в письмовій формі на дошці оголошень Кобижчанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. При нарахуванні орендної плати відповідачем здійснювалося резервування грошових коштів та одночасно з цим провадилося утримання з таких доходів фізичних осіб відповідних податків та зборів. 31 грудня 2020 року відповідачем на адресу проживання ОСОБА_2 був направлений лист із запрошенням отримати орендну плату за 2020 рік, яку вона отримала 26 лютого 2021 року при першому ж її зверненні. ДП «Товариство шанувальників природи Козелецького району» звертає увагу, що в договорі відсутні положення про обов`язок підприємства сплачувати орендну плату за землю орендодавцю поштовим переказом на адресу реєстрації, зазначену в договорі. Також відповідач посилається, що позивачкою грубо порушено приписи ч.5 ст.31 Закону України «Про оренду землі», ст.148-1 ЗК України щодо повідомлення про набуття права власності на земельну ділянку з наданням передбаченої законом інформації/відомостей.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що 24 січня 2017 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та ДП «Товариство шанувальників природи Козелецького району» (орендар) укладено договір оренди землі №2378, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кобижчанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, кадастровий номер :05:004:2378, загальною площею 0,48 га, строком на 15 років, з орендною платою у грошовій формі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 74,00 грн на рік (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.8).

11 лютого 2022 року на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку на території Кобижчанської сільської ради Ніжинського району (раніше Бобровицького району) Чернігівської області, кадастровий номер :05:004:2378, площею 0,4800 га в межах згідно з планом, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9).

Відповідно до довідки про нараховану орендну плату ОСОБА_2 за договором №2378 від 24 січня 2017 року за 2017-2024 роки: нарахована орендна плата за 2017 рік у розмірі 57,92 грн, до виплати за рік (з урахуванням податків та зборів) 46,62 грн, фактично виплачено 46,62 грн 16 листопада 2017 року; нарахована орендна плата за 2018 рік у розмірі 74,70 грн, до виплати за рік (з урахуванням податків та зборів) 60,13 грн, фактично виплачено 60,13 грн 13 листопада 2019 року; нарахована орендна плата за 2019 рік у розмірі 74,74 грн, до виплати за рік (з урахуванням податків та зборів) 60,17 грн, фактично виплачено 60,17 грн 13 листопада 2019 року; нарахована орендна плата за 2020 рік у розмірі 74,78 грн, до виплати за рік (з урахуванням податків та зборів) 60,20 грн, фактично виплачено 60,20 грн 26 лютого 2021 року; нарахована орендна плата за 2021 рік у розмірі 74,78 грн, до виплати за рік (з урахуванням податків та зборів) 60,20 грн, відомості про її виплату відсутні; нарахована орендна плата за 2022 рік у розмірі 74,78 грн, до виплати за рік (з урахуванням податків та зборів) 60,20 грн, відомості про її виплату відсутні; нарахована орендна плата за 2023 рік у розмірі 70,18 грн, до виплати за рік (з урахуванням податків та зборів) 56,50 грн, відомості про її виплату відсутні; нарахована орендна плата за 2024 рік у розмірі 70,18 грн, до виплати за рік (з урахуванням податків та зборів) 56,50 грн, відомості про її виплату відсутні (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦК України, ч.1 ст.15 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Приватноправовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права / інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення спірного договору оренди землі) визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

За положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення спірного договору оренди землі) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі.

У частині першій статті 32 Закону України «Про оренду землі» (у чинній редакції) визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

За змістом наведеного вище пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України як спеціальна норма права передбачає самостійну і достатню підставу для розірвання договору оренди землі у разі систематичної повної несплати орендної плати. У цьому випадку немає потреби оцінювати істотність порушення та застосовувати загальне правило, передбачене в частині другій статті 651 ЦК України, оскільки законодавство передбачає додаткову (до загальних) підставу розірвання договору оренди землі.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Так, умовами договору оренди землі №2378 від 24 січня 2017 року встановлено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється без урахування індексації. Орендна плата сплачується орендодавцю у такі строки: у період з 15 жовтня по 15 листопада поточного розрахункового року шляхом безпосередньої виплати орендодавцю (або уповноваженому представнику). Передача коштів в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Довідкою про нарахування орендної плати підтверджено, що орендну плату ОСОБА_2 за 2017 рік сплачено 16 листопада 2017 року, за 2018 та 2019 рік - 13 листопада 2019 року, за 2020 рік 26 лютого 2021 року.

При цьому в матеріалах справи відсутні відомості, що несвоєчасна виплата орендної плати відбувалась з вини ДП «Товариство шанувальників природи Козелецького району» і що орендодавець ОСОБА_2 безпосередньо зверталася до орендаря за виплатою.

Листом від 31 грудня 2020 року відповідач повідомив ОСОБА_2 про можливість за адресою товариства отримати орендну плату за 2020 рік, яку вона і отримала, звернувшись до нього 21 січня 2021 року (а.с.80, 80 зворот, 81).

Також 27 грудня 2022 року ДП «Товариство шанувальників природи Козелецького району» направило ОСОБА_2 лист про можливість отримання орендної плати за 2022 рік (а.с.84-85 зворот).

Протягом 2017-2024 років відповідачем з нарахованих сум орендної плати здійснювалося утримання відповідних податків та зборів (а.с.44-79).

Надсилання коштів поштовим переказом на адресу реєстрації орендодавця не передбачено умовами укладеного між ДП «Товариство шанувальників природи Козелецького району» та ОСОБА_2 договору оренди землі, а тому доводи апеляційної скарги про необхідність вжиття відповідачем більш активних заходів для виплати орендної плати не заслуговують на увагу.

Таким чином, відсутні підстави стверджувати про несплату орендної плати за період з 2017 по 2020 роки.

Відповідно до ст.148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона після отримання свідоцтва на спадщину зверталася до відповідача з документами для укладення додаткової угоди до договору, жодними доказами не підтверджено.

Натомість встановлено, що 25 жовтня 2024 року ДП «Товариство шанувальників природи Козелецького району» направило на адресу позивачки лист, в якому повідомило, що восени 2021 року при виплаті орендної плати орендодавцям ОСОБА_2 не звернулася за платою за 2021 рік, яка була їй нарахована. 09 листопада 2021 року після подання звіту в податкову службу про нараховану орендну плату за третій квартал 2021 року підприємство отримало повідомлення про те, що податковий номер ОСОБА_2 закрито у зв`язку з надходженням відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть особи. Повідомлено, що орендна плата за 2021, 2022, 2023 і 2024 роки нараховувалася, з неї утримувалися податки, але на даний час вона не виплачена. Запропоновано спадкоємцю прибути до товариства для укладення додаткової угоди про зміну орендодавця і отримання орендної плати готівкою, а також надати банківські реквізити для виплати орендної плати, якщо нею буде прийняте рішення про отримання орендної плати на банківську картку (а.с.86-92).

Повторно такий лист надіслано ОСОБА_1 27 травня 2025 року (а.с.93-98).

У матеріалах справи відсутні відомості, що позивачка виконала зазначені вимоги і вчинила всі необхідні дії для отримання орендної плати.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивачкою не доведено систематичність порушення зобов`язань відповідача щодо виплати орендної плати за договором оренди землі, який просить розірвати, не підтверджено наявність двох і більше випадків такого порушення.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2).

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року.

Головуючий: Судді: