П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року м. Київ

Справа № 369/18047/24

Провадження№22-ц/824/9027/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 24 вересня 2024 року

Повний текст постанови складено 25 вересня 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач Державне підприємство «Чайка»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Чайка» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2025 року ухваленого у складі судді Пінкевич Н.С., -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Чайка», в якому просила суд стягнути з ДП «Чайка» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 103 075,71 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з обов`язковим нарахуванням та сплатою на вказані суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебувала у трудових відносинах з ДП «Чайка» на посаді оператора автоматичної лінії виробництва молочних продуктів. 18 серпня 2024 року Позивач звільнена з ДП «Чайка» за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення ДП «Чайка» не провело з Позивачем повний розрахунок, не здійснило виплат, які належать Позивачу у зв`язку з її звільненням з роботи. У відповідь на адвокатський запит представника Позивача ДП «Чайка» частково надало інформацію, а саме Витяг з штатного розпису ДП «Чайка», довідку від 03.10.2024р. № КИЇ00000045. У вказаній довідці зазначено, що з червня 2023 року по серпень 2024 року нарахований дохід становить 177582,46 грн., утримано 36265,48 грн., виплачено 38241,27 грн., до виплати 103075,71 грн.

Представником Позивача надіслано заяву від 23.09.2024р. ДП «Чайка», в якій просили провести повний розрахунок та здійснити виплату всіх сум, що належать Позивачу у зв`язку з її звільненням з ДП «Чайка». Однак, відповіді не отримано. Представник Позивача 21 жовтня 2024р. звернулася з адвокатським запитом до ДП «Чайка» про надіслання в тому числі засвідченої копії табелю обліку робочого часу ОСОБА_1 за період з червня 2023 року по серпень 2024 року. Однак, відповіді, у встановлений чинним законодавством строк не отримано. З метою захисту прав та інтересів Позивача, остання просила витребувати у ДП «Чайка» табель обліку робочого часу за червень 2023року - серпень 2024 року включно.

Оскільки вона має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У вказаний період Позивач також використовувала право на щорічну основну відпустку. А тому, позовна вимога щодо стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, її розміру, буде заявлена після витребування від ДП «Чайка»: засвідченої копії обліку табелю робочого часу ОСОБА_1 за період з червня 2023р. по серпень 2024р.; інформації про періоди перебування у відпустці ОСОБА_1 за період з червня 2023р. по серпень 2024р. Враховуючи, що дана інформація є необхідною для здійснення розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Просила стягнути з ДП «Чайки» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 103 075,71 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період.

Від Позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, яка обгрунтована тим, що відповідно до інформації наданої ДП «Чайка» - довідки про фактично відпрацьований час працівника № 20-24/545 від 25.10.2024 р., останніми місяцями фактичної роботи працівника є травень та червень 2024р. У травні 2024 р. Позивач мав 16 робочих днів, у червні 2024р. - 17 робочих днів. Відповідно до довідки від 03.10.2024р. № КИЇ00000045, заробітна плата Позивача за травень 2024р. становить - 12 287,31 грн., червень 2024 р. - 12626,53 грн. Отже, середньоденний заробіток Позивача становить: 754,96 грн. (12287,31 грн. + 12626,53 грн. = 24913,84/33).

Кількість робочих днів з 19.08.2024 р. по 25.11.2024 р. становить 71 робочий день. Відповідно середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.08.2024 року по 25.11.2024 року становить 53602,16 грн., виходячи з розрахунку: 754,96 грн. * 71 робочий день = 53602,16 грн. В своїй заяві Позивач просила прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог; стягнути з ДП «Чайка» на користь Позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19.08.2024р. по 25.11.2024 р. в сумі 53602,16 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чайка» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «Чайка» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 103075,71 грн. (сто три тисячі сімдесят п`ять гривень 71 копійок), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19.08.2024 р. по 04.02.2025 р. в розмірі 92 105,12 грн. (дев`яносто дві тисячі сто п`ять гривень 12 коп.) з утриманням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів при виплаті.

Не погоджуючись з рішенням суду, ДП «Чайка» подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ДП «Чайка» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 92105,12 грн. та в цій частині винести нове рішення, яким відмовити у стягненні з ДП «Чайка» середнього заробітку за час затримки розрахунку призвільненні у розмірі 92105,12 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 92105,12 грн. Однак, позивачем згідно із заявою про збільшення розміру позовних вимог, заявлено до стягнення 53602,16 грн. Поряд з цим, суд першої інстанції стягнув з відповідача середній заробіток у розмірі що майже вдвічі перевищує розмір позовних вимог позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Мукомел В.Р. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Мукомел В.Р. проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

ДП «Чайка» явку свого представника в судове засідання не забезепечило, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до звітів про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

За таких осбтавин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника ДП «Чайка» відповідно до чимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах ДП «Чайка» на посаді оператора автоматичної лінії виробництва молочних продуктів.

18 серпня 2024 року ОСОБА_1 звільнена з ДП«Чайка» за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до письмових пояснень, у день звільнення ДП «Чайка» не провело з ОСОБА_1 повний розрахунок, не здійснило виплат, які належать працівнику у зв`язку з її звільненням з роботи.

У відповідь на адвокатський запит представника Позивача ДП «Чайка» частково надало інформацію, а саме Витяг з штатного розпису ДП «Чайка», довідку від 03.10.2024р. № КИЇ00000045. У вказаній довідці зазначено, що з червня 2023р. по серпень 2024р. нарахований дохід становить 177582,46 грн., утримано 36265,48 грн., виплачено 38241,27 грн., до виплати 103075,71 грн.

Представником Позивача надіслано заяву від 23.09.2024р. ДП «Чайка», в якій просили провести повний розрахунок та здійснити виплату всіх сум, що належать Позивачу у зв`язку з її звільненням з ДП «Чайка». Однак, відповіді не отримано.

Представник Позивача 21 жовтня 2024р. звернулася з адвокатським запитом до ДП «Чайка» про надіслання в тому числі засвідченої копії табелю обліку робочого часу ОСОБА_1 за період з червня 2023р. по серпень 2024р. У відповідь на адвокатський запит представника Позивача ДП «Чайка» надіслало лист № 20-24/544 від 25.10.2024, довідку про фактично відпрацьований час працівника № 20-24/545 від 25.10.2024, які Позивачем разом з клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи надіслано до суду в даній справі.

Відповідно до інформації наданої ДП «Чайка» - довідки про фактично відпрацьований час працівника № 20-24/545 від 25.10.2024р., останніми місяцями фактичної роботи працівника є травень та червень 2024р. У травні 2024р. Позивач мав 16 робочих днів, у червні 2024р. - 17 робочих днів. Відповідно до довідки від 03.10.2024р. № КИЇ00000045, заробітна плата Позивача за травень 2024р. становить - 12287,31 грн., червень 2024р. - 12626,53 грн. Середньоденний заробіток Позивача становить: 754,96 грн. (12287,31 грн. + 12626,53 грн. = 24913,84 грн./33). Кількість робочих днів з 19.08.2024р. по 25.11.2024р. становить 71 робочий день. Відповідно середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.08.2024 року по 25.11.2024 року становить 53602,16 грн., виходячи з розрахунку: 754,96 грн.* 71 робочих дні = 53602,16 грн., який Позивач просив стягнути з ДП «Чайка».

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

У статті 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні - у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними у передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року справі № 755/12623/19).

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що за певних умов суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП (пункт 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18)).

Верховним Судом було вироблено підхід, при якому, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 квітня 2024 року у справі №201/8088/21 (провадження № 61-5189св23) та від 22 лютого 2024 року у справі № 754/9761/21 (провадження № 61-11081св23).

Верховний Суд в постанові від 12 червня 2019 року у справі №569/79/18 (провадження №61-44467св18) зазначив, що «установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності».

Отже, середній заробіток за період з 19.08.2024 р. по 25.11.2024 р. розраховується, як вже зазначалося вище, за пунктом 8 розділу IV постанови № 100 від 08.02.1995р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Кількість робочих днів з 19.08.2024р. (наступний день після звільнення) по 25.11.2024р. становить 71 робочий день (71 робочий день зазначав і Позивач)

Середньоденний заробіток позивача становить 754,96 грн.

Відповідно середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.08.2024 року по 25.11.2024 року становить 53602,16 грн., виходячи з розрахунку: 754,96 грн.* 71 робочих дні = 53602,16 грн.

Таким чином, відповідно середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.08.2024 року по 04.02.2024 року (день ухвалення рішення суду) (122 робочий день) становить 92105,12 грн., виходячи з розрахунку: 754,96 грн. *122)

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обярунтованого висновку, що невиплата розрахункових коштів при звільненні Позивача мала місце з вини роботодавця (ДП «Чайка»), оскільки останнім не доведено протилежного.

Таким чином, суд повно і всебічно з'ясувавши обставини у справі, надані суду докази, і перевіривши наданий позивачем розрахунок, дійшов обґрунтованоговисновкупро стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення судового рішенння.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Чайка»- залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О.І. Шкоріна