Справа № 159/5656/25
Провадження № 2/159/1856/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Шишиліка О.Г.,

з участю секретаря судового засідання Сабецької К.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковель в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Велицької сільської ради Ковельського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказують що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мама та бабуся ОСОБА_3 . Позивачі прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , подавши до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини. До складу спадкової маси, з поміж іншого, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 . Позивачі зазначають, що за вказаних обставин реалізація їх спадкових прав можлива лише в судовому порядку, шляхом визнання за ними відповідного права.

Ухвалою судді від 15.08.2025 відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивачі та їх представник адвокат Хомич А. В. в підготовче судове засідання не з`явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують повністю, з підстав викладених у позовній заяві та просять його задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Велицької сільської ради. Позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.

Отже, за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

З витягу з погосподарської книги № 4 за 2009 рік Велицької сільської ради Ковельського району вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 рахується житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який належить ОСОБА_4 та знаходиться в АДРЕСА_1 . Рік побудови 1953.

В технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна, зазначено, що житловий будинок побудований в 1953 році.

Згідно з довідкою Комунального підприємства «Волиньпроект» Волинської обласної ради від 16.07.2024, право власності станом на 31.12.2012 на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35/18/1).

Зазначена позиція викладена у Постанові ВС від 10 жовтня 2018 року по справі №557/1209/16-ц.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами виникло з моменту його побудови у 1953 році, відповідно до вимог діючого на той час законодавства.

З копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 вказано, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис № 05.

В довідці Велицької сільської ради Ковельського району № 157 від 29.01.2025 вказано, що ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 з 1986 року по день смерті, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент його смерті за даною адресою була зареєстрована та проживала з 1986 року по день смерті його дружина ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт від імені ОСОБА_4 в сільській раді не посвідчувався. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_4 відсутні.

Свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 виданим Углівською сільською радою Голобського району Волинської області 29.03.1954 підтверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 одружилися 25 січня 1953 року, після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

З інформаційної довідки з Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася.

ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 01.10.2011, актовий запис № 15.

З матеріалів спадкової справи № 197/2012, заведеної після смерті ОСОБА_5 вбачається, що спадщину після її смерті за законом прийняла дочка ОСОБА_3 , шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 на успадковане нею майно не видавалися. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_5 відсутні.

ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину за законом після смерті мами ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 від 26.05.2020, актовий запис № 320.

З матеріалів спадкової справи № 365/2020, заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що спадщину після її смерті прийняли син ОСОБА_1 , шляхом постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та онук ОСОБА_2 , шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Позивачам було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 на грошові вклади, депозитні рахунки та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Сільцівської сільської ради Ковельського району. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно, яке ввійшло до складу спадщини померлої ОСОБА_3 , не позбавляє позивачів права на спадкування.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц.

Листом від 06 лютого 2025 року, № 130/01-16 Ковельська державна нотаріальна контора Волинської області фактично відмовила позивачам у видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будинок.

Оформлення відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді відповіді на заяву, а не постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не змінює суті такого документу нотаріуса і зводиться до відмови заявнику у видачі свідоцтва, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в Постанові від 07.02.2024 у справі № 201/1883/21.

Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України, а саме шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування.

Керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті мами ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивачі: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_4

Відповідач: Велицька сільська рада Ковельського району Волинської області, ЄДРОПУ: 04333916, адреса: село Велицьк, Ковельський район, Волинська область.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН