Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Кокітко І.В.

за участі: позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника позивача - адвоката Магдич О.О.,

представника відповідача - адвоката Фльорківа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 700 євро, щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття або до закінчення навчання, але не більше ніж до 23 років.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що з 28 липня 2012 вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після фактичного припинення шлюбних стосунків син проживає разом з нею у м. Відень.

Син відвідує школу у Відні, додатково займається з репетиторами, відвідує гуртки та спортивні секції. Згідно навчальної програми у Відні, обов`язковим є навчання на обраному музичному інструменті та заняття з гірськолижного спорту, які оплачуються додатково. Син додатково займається плавання та тенісом. Щомісячні витрати на сина складають 1400 євро. Відповідач до жовтня 2024 року щомісяця переказував на її рахунок кошти у розмірі 700 євро. З жовтня 2024 року відповідач не приймає участі в утриманні сина та не надає йому жодної матеріальної допомоги.

Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано в АТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Універсал Банк» та АТ «ПУМБ» інформацію про рух коштів ОСОБА_2 .

Відповідач подав відзивна позов. е заперечує проти задоволення позовних вимог, проте вважає заявлений до стягнення розмір аліментів завищеним, оскільки сума яку просить стягувати позивач не підтверджена жодними належними доказами. Безпідставними вважає вимоги щодо стягнення аліменти з 01 жовтня 2024 року, а не з дати звернення до суду із позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та адвокат Магдинч О.О. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Фльорків О.В. пояснив, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на сина, однак розмір заявлений позивачем до стягнення вважає необґрунтованим.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони з 28 липня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 28 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №930.

У даному шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08 серпня 2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

На даний час сторони проживають окремо, син ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю.

Встановлено та не заперечується відповідачем, що позивачка разом з сином, у зв`язку із збройною агресією рф проти України, покинули місце постійного проживання в м.Тернополі та по даний час проживають у м. Відень. Син ОСОБА_5 відвідує школу в м.Відень, отримує довідкові заняття з німецької та англійської мов, відвідує додаткові гуртки, спортивні заняття, які оплачуються додатково.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 416494197 від 05 березня 2025 року встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності наступне нерухоме майно: квартира пл. 67.4 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 31.07.2014 року; земельна ділянка пл. 0,0725 га в с.Смиківці Тернопільського району на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.05.2014 року; гараж пл. 42.1 кв.в.м гаражний кооператив «Залізничник» на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.05.2014 року; нежитлове приміщення, приміщення стоматологічного кабінету пл. 66 кв.в. в м.Тернопіль на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.05.2014 року; квартира пл. 59.9 кв.м. м.Тернпіль, на підставі свідоцтва про право власності від 05.06.2011 року та гараж м.Тернопіль на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року.

Як слідує з виписки про рух коштів по рахунку за період з 01 січня 2022 року по 14 січня 2025 року, ОСОБА_6 систематично перераховував кошти ОСОБА_1 в середньому від 10 000 до 20 000 грн щомісяця.

Згідно відповіді №1142227 з Державного реєстрі фізичних осіб -платників податків про джерела та суми доходів від 24 лютого 2025 року встановлено, що ОСОБА_2 з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року отримав заробітну плату в ТНМУ у загальному розмірі 497 014.36 грн.

Встановлено та визнається відповідачем, що ОСОБА_2 здійснює індивідуальну медичну практику у власній приватній клініці «Стоматологія професора Щерби Віталія» та щомісячний дохід клініки становить 500 000 грн до вирахування податків та інших витрат, що також підтверджується випискою по рахунках ОСОБА_2 у АТ «КБ «Приватбанк», записаних банком на магнітних носіях.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін спору, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу вимог ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Встановлено, що відповідач є працездатною особою, молодого віку, має постійне місце роботи та стабільний, значний дохід, у власності відповідача перебуває нерухоме майно, доказів про його незадовільний стан здоров`я судом не встановлено.

Інших утриманців, крім сина ОСОБА_5 , відповідач не має.

Відтак, відповідач має можливість працювати та матеріально утримувати свого сина.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого, працездатного віку, стан здоров`я задовільний, має постійний, значний дохід, у власності має ряд нерухомого майна, інших утриманців крім сина не має, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн, але не менше 50 % (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з 12 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів в достатній мірі забезпечить потреби та нормальні умови життя дитини, враховуючи його вік та стан здоров`я, місце проживання, додаткові витрати на заняття з англійської та німецької мов, розваги та спортивні секції.

При визначенні розміру аліментів, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, вік та потреби дитини, для забезпечення її гармонійного розвитку.

В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Водночас, позивачем не доведено належними та достатніми доказами, потреби дитини та витрати на неї у заявленому до стягнення розмірі аліментів 700 євро щомісячно, при рівному обов`язку батьків брати участь в утриманні сина.

Окрім того, суд вважає, що аліменти слід стягнути з дня пред`явлення позову 12 грудня 2024 року.

Згідно з вимогами ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Позивачем не надано та судом не встановлено доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн, але не менше 50% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з 12 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 03 вересня 2025 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька