Справа № 450/3295/24 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/1405/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 березня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бира Ірина Миколаївна, заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орган опіки і піклування Львівської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Довгинцівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про усиновлення, -

в с т а н о в и в:

16 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив оголосити його усиновлювачем малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису № 129 від 10.02.2012 року, складеного Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в графі «батько дитини» зазначити громадянина України ОСОБА_4 , змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », змінити по батькові дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Заяву обґрунтовував тим, щоз 13.08.2021 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , яка є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він має бажання усиновити доньку дружини, яка надала на це свою особисту згоду. Також згоду на усиновлення ним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надали її матір ОСОБА_3 та батько ОСОБА_1 . Будь-яких обмежень для усиновлення органом опіки та піклування не встановлено. Він є фізичною особою-підприємцем, має стабільний дохід, у зв`язку з чим має можливість утримувати сім`ю та забезпечувати потреби дитини. До кримінальної відповідальності він не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не значиться, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, інфекційних захворювань не має. Відповідно до висновку про стан здоров`я протипоказання для усиновлення дитини у нього відсутні. Зі станом здоров`я дитини він ознайомлений та повністю усвідомлює відповідальність і правові наслідки усиновлення. Враховуючи, що відповідно до Висновку органу опіки піклування, усиновлення ним малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним та відповідає інтересам дитини. Просив заяву задоволити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні заяви відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що заявник протягом 7 років проживає з ОСОБА_3 та її донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю. До ОСОБА_5 він ставиться як до своєї рідної доньки, дбає про неї, любить, виховує та повністю забезпечує. Вона також сприймає його як свого батька, любить його та хоче бути його донькою. Вважає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував зазначені вище обставини, які свідчать про те, що заявник відповідає вимогам, які ст.ст. 211,212,217,218 Сімейного кодексу України ставляться до усиновлювача. Крім того, суд не врахував, що ОСОБА_1 з дружиною усиновили двох дітей, позбавлених батьківського піклування - ОСОБА_10 (дані змінено на ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 (дані змінено на ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про стабільні сімейні стосунки, в яких розуміють потреби дітей і значення сім?ї для їх гармонійного і всебічного розвитку в батьківській любові і турботі. Заявник є матеріально забезпеченим та має фінансову можливість утримувати ОСОБА_5 , оскільки є фізичною особою-підприємцем, має стабільний дохід, до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, за станом здоров?я може виконувати обов?язки усиновлювача. Проживає у квартирі, яку купив разом з дружиною та в якій зареєстровано постійне місце проживання дитини, яку він має намір удочерити. У зазначеній квартирі проведено ремонт, житло облаштоване меблями, необхідною побутовою технікою, створені всі умова для комфортного проживання дитини. У дитини є власна кімната, вона забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 08.12.2023 року. Батько дитини - ОСОБА_4 , надав вільну та безумовну згоду на усиновлення заявником його біологічної доньки ОСОБА_5 , що підтверджується його заявою. Крім того, про доцільність усиновлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вітчимом ОСОБА_1 , та відповідність усиновлення інтересам дитини зазначено у висновку Служби у справах дітей Львівської районної державної адміністрації Львівської області № 15/02-12 від 31.05.2024 року. Однак, зазначені докази, які є належними та достатніми для задоволення заяви ОСОБА_1 , судом не враховано.

Вважає, що під час з`ясування думки дитини щодо усиновлення її заявником ОСОБА_1 , судом не дотримано вимог процесуального закону, що призвело до того, що дитина була перелякана, розгублена, не могла сконцентруватися та відповісти на питання судді. При цьому, в період з 07.02.2025 року по 19.02.2025 року дитина була хвора та в день судового засідання мала температуру та погане самопочуття. Зазначає, що суду, який здійснював розгляд справи від липня 2024 року до березня 2025 року, не з`ясував скільки років має усиновлювана дитина, внаслідок чого допитував її не як малолітню дитину з відповідним підходом, в присутності батьків чи педагога, а як 15-річну свідому особу, про що зазначив в оскаржуваному рішенні. Вважає, що неприпустимим є писати в рішенні суду неправдиву інформацію, використовуючи при цьому велику кількість знаків оклику. Зазначене свідчить виключно про упередженість і можливу безпідставну особисту неприязнь суду першої інстанції до заявника.

Не погоджується апелянт і з твердження суду про нібито намагання заявника удочерити дитину лише з метою отримання відстрочки від призову на військову службу. Зазначає, що ОСОБА_1 з дружиною усиновили двох дітей, позбавлених батьківського піклування. Молодша дитина має вроджену ваду серця і актуальну інвалідність. Враховуючи наведене, він має підстави для відстрочки за п.5 ч.1 ст. 23 та п.8 ч.1 с.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що свідчить про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким заяву про усиновлення задоволити.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення.

Згідно ст. 313 ЦПК України суд розглядає справу про усиновлення дитини за обов`язковою участю заявника, органу опіки та піклування або уповноваженого органу виконавчої влади, а також дитини, якщо вона за віком і станом здоров`я усвідомлює факт усиновлення, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати.

Частиною 4 ст. 313 ЦПК України передбачено, що суд перевіряє законність підстав для усиновлення, в тому числі наявність згоди усиновлюваної дитини, якщо така згода є необхідною, або наявність згоди усиновлюваної повнолітньої особи.

Статтею 314 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви, суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників).

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

Поняття усиновлення визначено ст. 207 ЦПК України, відповідно до якої усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до ч.ч. 1,2,5 ст.211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини.

Згідно ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом.

Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 4 ст. 218 СК України визначено, що згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками.

Статтею 221 СК України передбачено, що суд постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Частиною 2 даної статті встановлено, що при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 4 ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що вирішуючи заяву про усиновлення по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона є необхідною); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин першої - третьої статті 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 759/9639/18 (провадження № 61-1599св22).

Судом встановлено, що 13.08.2021 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_14 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище « ОСОБА_7 », актовий запис № 2330.

ОСОБА_3 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.02.2012 року, в якому батьками дитини зазначені: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_14 .

Згідно акту обстеження умов проживання від 08 грудня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають за адресою АДРЕСА_1 . Квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 43, 7 кв.м, загальною площею 73,9 кв.м. Умови проживання добрі, кімнати чисті, світлі, просторі з усіма вигодами і комунікаціями.

Встановлено, що зазначена вище квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 кожному, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.08.2021 року.

Згідно висновку про стан здоров`я особи від 22.11.2023 року, наданого КНП «4-А міська Поліклініка м. Львова», заявник ОСОБА_1 за станом здоров`я може бути усиновителем та виховувати дитину.

За змістом витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 25.10.2023 року ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягався, не мав раніше судимостей та у розшуку не перебуває.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 27.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року отримував дохід у вигляді заробітної плати як ФОП.

Звертаючись до суду з заявою про усиновлення, ОСОБА_1 посилався на те, що він відповідає вимогам, встановленим ст. 211 СК України до кандидата в усиновлювачі, оскільки проживає у шлюбі з матір?ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , займається вихованням дитини та матеріально її забезпечує, при цьому в сім`ї панує добрий мікроклімат, взаємоповага, довіра і підтримка, що сприятиме належному психічному та фізичному розвитку усиновленої дитини.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали нотаріально посвідчену згоду на усиновлення ОСОБА_1 їхньої малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також надала письмову згоду на її усиновлення ОСОБА_1 .

31.05.2024 року Виконкомом Львівської районної військової адміністрації як органом опіки та піклування надано висновок про доцільність усиновлення та відповідність усиновлення інтересам дитини, згідно якого усиновлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вітчимом ОСОБА_1 є доцільним та відповідає інтересам дитини.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про усиновлення малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд першої інстанції виходив з того, що сама лише формальна відповідність заявника вимогам, встановленим ст. 211 СК України, не є безумовною підставою для ухвалення судом рішення про усиновлення дитини. При цьому суд вважав, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 212 СК України ОСОБА_1 не може бути усиновлювачем з підстав відсутності у нього постійного доходу. Крім того, зі змісту наданого органом опіки та піклування висновку про доцільність усиновлення заявником дитини не вбачається, яким саме чином усиновлення відповідатиме інтересам дитини, які відносини наразі склалися між дитиною та кандидатом в усиновлювачі (заявником), не відображено дійсні обставини усиновлення, а також добросовісність і мету такого усиновлення. Разом з тим, в ході розгляду справи, судом було заслухано думку дитини щодо усиновлення її ОСОБА_1 та встановлено, що ставлення дитини до заявника і заявника до дитини є суто формальним, беззмістовним, нейтрально холодним, дитина сприймає заявника лише як особу, яка є чоловіком її матері та проживає разом з ними, а заявник сприймає ОСОБА_15 не як власну доньку, а як дитину своєї дружини. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 2 ст. 207 СК України відсутні підстави для усиновлення заявником дитини його дружини, оскільки таке усиновлення не відповідає найвищим інтересам дитини та не забезпечить гармонійні умови її життя.

Колегія суддів в цілому погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки усиновлення заявником ОСОБА_1 малолітньої доньки його дружини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , насамперед повинно відповідати інтересам дитини, яка має достатньо теплі стосунки зі своїм рідним батьком та спілкується з ним.

Долучені до апеляційної скарги нові докази, що підтверджують наявність у заявника постійного доходу та наявність підстав для звільнення від мобілізації (довідкапро доходи ОСОБА_1 , рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2024 року у справі № 450/5022/24 про усиновлення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також медичний висновок № 274/121 про дитину - інваліда ОСОБА_10 ), колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі не були предметом розгляду судом першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування в апеляційному порядку рішення, ухваленого без урахування зазначених вище доказів, за недоведеності заявником об`єктивної неможливість подання таких до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому, колегія суддів виходить з якнайкращих інтересів дитини, оцінка яких включає дотримання балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення про усиновлення. Наявність біологічного батька та спілкування з ним колегія суддів вважає доцільним для дитини як на даний час, так і в майбутньому, а наявність нормальних стосунків дитини з заявником - є додатковим благом для дитини, яка фактично має як рідного батька, так і вітчима. При цьому відсутність усиновлення з боку заявника не заважає йому дбати та піклуватись про дитину як рідну.

Виключення ж рідного батька з офіційних документів про народження дитини, позбавлення його прав на дитину та розірвання юридичного зв`язку між рідним батьком та дитиною, на думку колегії суддів, не буде на даний час відповідати інтересам дитини.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції порядку допиту малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (у відсутності батьків та психолога) колегія суддів вважає такими, що за наявності інших підстав для відмови у задоволенні заяви, не вплинули на законність ухваленого судом рішення.

Інші доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра