Справа № 950/1737/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

а участю секретаря - Гладкової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Лебединської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа, представник позивача мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцем за заповітом є позивач. Однак, при зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав, йому було відмовлено, через пропуск встановленого чинним законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник зазначає, що позивачем строк пропущений з поважних причин, просить визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 строком один місяць з дня набрання рішенням законної сили.

Представник позивача подала заяву в якій зазначила, що просить суд розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача також подав заяву в якій зазначив, що просить судовий розгляд справи здійснювати без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце спадкові правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Лебединським відділом державної актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області СМУ МЮ, про що зроблений відповідний актовий запис №67.

Факт того, що ОСОБА_3 є матір`ю позивача - ОСОБА_2 , стверджений копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серія НОМЕР_1 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу з зазначенням відомостей про другого з подружжя № 4 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 5, якими встановлений факт зміни прізвища ОСОБА_4 з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді: земельної ділянки загальною площею 0,1606га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3289 від 04.12.2009р.; житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3287 від 04.12.2009р.

Відповідно до довідки №15.1-13/57 від 25.04.2025 року зазначено те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою була зареєстрована одна. Заповіт від імені ОСОБА_3 , виконкомом Василівської сільської ради Лебединського району Сумської області від 28.08.2012 року за р.№152 не відмінявся та не змінювався.

Позивач досить тривалий час страждає на важке захворювання опорно-рухового апарату, більше 15 років, на початку 2024 року захворювання загострилось та погіршилось, внаслідок чого у липні 2024 року позивача було госпіталізовано до Інституту травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України з діагнозом посттравматичний лівобічний гонартроз 4 ступ, для проведення операції з тотального ендопротезувашія лівого колінного суглоба. Госпіталізація для проведення хірургічного втручання тривала з 24.07.2024 року по 02.08.2024 року, стаціонарне лікування та відновлення після операції тривало 04.09.2024 року.

09 травня 2025 ОСОБА_2 отримав дублікат заповіту №4-21, відповідно до якого ОСОБА_3 заповідала позивачу все своє майно. 26 травня 2025 року позивач від приватного нотаріуса СРНО Хоменко О.В. отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно доположень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені узаповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ст. 1261 ЦК України).

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Строк прийняття спадщини установлений частиною 1 статті 1270 ЦК України і складає шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У Постанові Верховного Суду по справі №686/5757/23 від 26.06.2024 року зазначено наступне: «Велика Палата Верховного Суду висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування».

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21 (провадження №61- 11195св22) зазначено, що: «Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна передусім стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом згаданого шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких спадкоємців в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

У постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61 -41480св18) Верховний Суд додатково зазначив, що, вирішуючи питання поважності причин пропущених шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи».

Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»), Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно роз`яснень викладених в пункті 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - не можуть вважатися поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, чи встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Відповідно до повідомлення та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 07.08.2025 за №1324/02-14, копії спадкової справи № 209/2025 наданих приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В., після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа, з заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 .

Отже, судом установлено, що після смерті ОСОБА_3 спадщину ніхто не прийняв.

Таким чином, ОСОБА_2 пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері - ОСОБА_3 з поважних причин, оскільки не володів інформацією стосовно наявності заповіту, складеного померлою ОСОБА_3 на його користь, а також через важке захворювання, яке потребувало термінового хірургічного втручання з ендопротезування, що передбачає досить тривалу і важку реабілітацію та відновлення, у зв`язку з чим не подав до нотаріуса у належний строк заяву про прийняття спадщини після матері.

Відповідно до ч.1,4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов набудь-якій стадії провадженняу справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем заявленого до нього позову, не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

З огляду на встановлені судом обставини щодо неподання позивачем до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яку до цього часу ніхто не прийняв, визнання відповідачем позову, виходячи із загальних засад цивільного судочинства, суд вважає розумним та справедливим визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини.

Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Лебединської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 строком один місяць після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Роман БАКЛАНОВ