Провадження № 22-ц/812/1422/25 Суддя першої інстанції Губницький Д.Г.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 вересня 2025 року м. Миколаїв Справа № 487/3430/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Шурмі Є.М.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Губницького Д.Г., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив в подальшому, до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі АТ «Миколаївгаз») про захист прав споживачів

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний будинок був приєднаний до газорозподільної системи, має о/р № НОМЕР_1 .

У 1997 року був встановлений прилад обліку побутовий лічильник GALLUS 2000-U G4 №00153846, який після чергової повірки у лютому 2019 року замінено на новий лічильник типу ВК-G4MT № 11889256, обладнаний механізмом температурної компенсації.

28 лютого 2013 року з АТ «Миколаївгаз» був укладений у письмовий формі Договір № 1/40044 про надання послуг з газопостачання строком на 3 роки, тобто до 28 лютого 2016 року.

3 01 липня 2015 року газорозподільним підприємством є АТ «Миколаївгаз» та постачальником газу Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» (далі ТОВ «Миколаївгаз збут»).

Договір № 1/40044 про надання послуг з газопостачання всупереч його пункту 42 був достроково розірваний АТ «Миколаївгаз» у одностороннім порядку. Особовий рахунок змінено на о/р № НОМЕР_2 .

Згідно листа від 02 січня 2020 року № 547ЛВ-40-0120 ТОВ «Миколаївгаз збут» здійснює нарахування оплати згідно ціни отриманих об`ємів газу відповідно до персоніфікованих даних про фактичний об`єм спожитого природного газу за кожним споживачем, які АТ «Миколаївгаз» з 1 жовтня 2018 року надає з урахуванням коефіцієнтів приведення до стандартних умов.

Листом від 27 квітня 2020 року АТ «Миколаївгаз» відмовило ОСОБА_1 в задоволенні його заяви від 26 грудня 2019 року щодо приведення спожитого об`єму природного газу до стандартних умов як побутовому споживачу та перерахунку ціни та об`ємів отриманого природного газу.

За цей час позивачу додатково нараховані більше 25 куб м газу з урахуванням коефіцієнтів приведення до стандартних умов за ціною більше 190 грн.

З 01 січня 2020 року впроваджені окремі рахунки ціни послуги розподілу (доставки) газу, розраховані АТ «Миколаївгаз» згідно фактичному споживанню за попередній газовий рік (тобто з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року), коли об`єми розподіленого природного газу визначались відповідачем з урахуванням коефіцієнтів приведення до стандартних умов. Так за робочих умов об`єм фактичного споживання газу за попередній газовий рік склав 586,57 куб м, ціна розподілу (доставки) яких згідно встановленим тарифам складає 767.23 грн. Але об`єм споживання газу за попередній газовий рік, встановлений АТ «Миколаївгаз» з урахуванням коефіцієнтів приведення, визначено на 17 куб м більше, тобто 603.55 куб м, ціна розподілу яких згідно тарифам складає 789.44 грн.

За останній газовий рік з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року з урахуванням цих коефіцієнтів приведення додатково зараховано газу ще на 8 куб м більше.

Вузол обліку природного газу (ВОГ) на межі балансової належності не встановлений, належний споживачу лічильник знаходиться в будинку, «Методика приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу», затверджена Наказом Міністерства палива та енергетики України №116 від 26 лютого 2004 року не підлягає застосуванню для побутових споживачів. Слід прийняти за дійсні фактичні покази його лічильника, оскільки послуги з постачання надаються відповідачем з нарахуванням коефіцієнту приведення до стандартних умов.

З 01 січня 2020 року відповідачем неналежно визначається ціна розподілу (доставки) газу, оскільки розрахунки ґрунтуються на об`ємі спожитому за попередній період з урахуванням також застосованого коефіцієнту приведення до стандартних умов.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії АТ «Миколаївгаз» по збільшенню ціни розподілених, йому як побутовому споживачу, об`ємів природного газу та ціни його розподілу (доставки) шляхом додавання додаткових об`ємів, розрахованих з урахуванням коефіцієнтів приведення до стандартних умов. Зобов`язати АТ «Миколаївгаз» припинити порушення Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу ГРС та виконувати розрахунки об`ємів й ціни природного газу, а також об`ємів і ціни його розподілу (доставки), без урахування коефіцієнтів приведення до стандартних умов, виконати перерахунок з 01 жовтня 2018 року по теперішній час та надати рахунки і витяги з його о/р № НОМЕР_2 за цей період. При задоволенні позовних вимог, одночасно вирішити питання щодо відшкодування моральної шкоди згідно частини 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що з набранням постановою НКРЕКП № 2033 чинності визначено, що приведення спожитого об`єму природного газу до стандартних умов здійснюється виключно у випадку обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим.

За Законом № 1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», держава взяла на себе питання врегулювання заборгованості побутових споживачів у розмірі вартості обсягів приведення обсягів споживання до стандартних умов.

У відповідності до правового висновку від 23 листопада 2021 року ВП ВС у справі № 161/11800/19 відомче законодавство НКРЕКП лише з 07 листопада 2020 встановило, що побутові споживачі не є адресатами приведення природного газу до стандартних умов.

А заборгованості при застосуванні раніше до побутових споживачів вказаного коефіцієнту взяла на себе держави у відповідності до Закону України року № 1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Не погодившись з рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове або змінити його та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не враховують положень нормативно-правових актів і навіть прямо суперечать їм, а саме: пункту 9 розділу ІІ Правил постачання природного газу, нормам розділу ІХ та розділу ХV Кодексу газорозподільної системи

Посилання суду першої інстанції в рішенні на норми Закону України від 14 липня 2021 року «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу № 1639-ІХ та на постанову НКРЕКП від 06 листопада 2020 року № 2033 «Про затвердження Методики визначення розмірів нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу при здійсненні розподілу природного газу та змін до яких постанов НКРЕКП» є безпідставними та протиправними, оскільки ці нормативно-правові акти набули чинності після виникнення спірних правовідносин між сторонами.

Відповідно до висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року № 161/11800/19, питання приведення до стандартних умов об`ємів природного газу, облікованих лічильниками побутових споживачів, є питанням врахування втрат та витрат газу, що виникли в оператора ГРМ. Але судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачем це питання вирішено у позазаконний спосіб шляхом додавання побутовим споживачам з 01 жовтня 2018 року додаткових об`ємів, що прямо заборонено Кодексом ГРС.

Суд не вказує на яких підставах, яким органом державної влади та коли було прийнято рішення щодо такого скомпенсування. Судом не взято до уваги, що спірне питання між органами державної влади щодо врахування втрат та витрат газу шляхом приведення до стандартних умов об`ємів отриманого побутовими споживачами природного газу вже вирішено частиною 2 пункту 4 глави 1 розділу ІХ Кодексу на користь побутових споживачів. Тому таке «скомпенсування» не має правових та законних підстав.

Від АТ «Миколаївгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В своєму відзиві відповідач посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги просив суд в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи належним чином.

В день розгляду справи через електронну пошту Миколаївського апеляційного суду надійшло клопотання від імені ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на іншій час у зв`язку з хворобою дружини. Відповідно довідки головного спеціаліста канцелярії апеляційного суду при перевірці цього електронного документа було встановлено, що кваліфікований електронний підпис відправника цього електронного документу відсутній. За такого зазначене клопотання залишене апеляційним судом без розгляду у зв`язку з неможливістю ідентифікувати особу, яка його подала. Також через канцелярію Миколаївського апеляційного суду 23 вересня 2025 року надійшла заява від представника відповідача Сімцис Ю.В. про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на зазначене, апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що позивач тривалий час є споживачем послуг щодо постачання природного газу для побутових потреб для належного йому житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Облік наданого газу обліковується споживачем за побутовим приладом обліку.

06 листопада 2020 року між сторонами був укладений договір щодо розмежування балансової належності на місці врізки у розподільний газопровід.

Позивач ухиляється від підписання договору, який є публічним і за суттю договором приєднання, з власних суб`єктивних причин, але від послуг, які надаються відповідачем, не відмовлявся і ці послуги оплачує, за виключенням вирахуваного особистого розміру коефіцієнту приведення до стандартних умов, оскільки оплату здійснює за показаннями приладу обліку, встановленого у нього вдома.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів зауважує наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами часини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Спірні правовідносини сторін регулюються Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2189-VIII).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

У пункті 1 частини 2 цієї статті Закону № 2189-VIII визначено, зокрема, що виконавцями послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор ГРМ, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За частиною 1 статті 10 Закону № 2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно із частиною 1 статті 19 Закону № 2189-VIII одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України від 09 квітня 2015 року № 329-VIII «Про ринок природного газу» (далі - Закон № 329-VIII), Кодексом ГРМ, Правилами № 2496, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір № 2498), Типовим договором № 2500 та іншими нормативно-правовими актами України.

Пунктами 23, 37 частини 1 статті 1 Закону № 329-VIII (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону № 329-VIIІ постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частинами 1-3 статті 18 Закону № 329-VIIІ передбачено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання.

Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.

Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

У пунктах 1, 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вказано, що цей Кодекс розроблений відповідно до Закону № 329-VIIІ.

Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Дія цього Кодексу поширюється на операторів ГРМ, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини: між оператором ГРМ і газодобувними підприємствами та виробниками біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, які підключені (приєднуються) до газорозподільної системи; між оператором ГРМ та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу.

У пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ наведено визначення термінів, які вживаються у цьому Кодексі, зокрема:

договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором ГРМ та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи;

комерційний вузол обліку/комерційний ВОГ - вузол обліку природного газу, організований відповідно до вимог цього Кодексу для комерційного обліку природного газу при визначенні об`єму (обсягу) передачі та розподілу (споживання/постачання) природного газу в точці комерційного обліку;

комерційний облік природного газу - визначення об`ємів (обсягів) передачі та розподілу (споживання/постачання) природного газу в точках комерційного обліку на підставі даних комерційних вузлів обліку та інших регламентних процедур у передбачених цим Кодексом випадках;

коректор об`єму газу - сукупність засобів вимірювальної техніки, які вимірюють тиск і температуру газу, що протікає у вимірювальному трубопроводі, обчислюють об`єм газу за стандартних умов, перетворюючи вихідні сигнали від лічильника газу;

лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку;

норми споживання - об`єм та вид споживання природного газу, установлені згідно із законодавством для побутових споживачів, що не забезпечені лічильником газу, за договорами розподілу природного газу;

об`єм природного газу - кількість газу (м куб.), виміряна вузлом обліку природного газу або визначена в результаті інших регламентних процедур, передбачених цим Кодексом;

обчислювач об`єму газу - засіб вимірювальної техніки, який перетворює вихідні сигнали вимірювальної інформації від вимірювального перетворювача перепаду тиску на звужуючому пристрої (напірній трубці тощо) та/або від вимірювального перетворювача об`єму газу за робочих умов (лічильника газу тощо), від вимірювальних перетворювачів тиску та температури газу, що протікає у вимірювальному трубопроводі, та обчислює об`єм газу за стандартних умов;

плановий місячний об`єм споживання - визначений в установленому главою 4 розділу ІХ цього Кодексу порядку плановий об`єм (обсяг) споживання природного газу по об`єкту побутового споживача, який за договором розподілу природного газу розраховується за лічильником газу;

побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;

споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу;

точка комерційного обліку - межа балансової належності, відносно якої за допомогою комерційного вузла обліку та/або інших регламентованих процедур у передбачених розділами ІХ-ХІ цього Кодексу випадках визначається об`єм (обсяг) передачі чи розподілу (споживання/постачання) природного газу за певний період.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору № 2498, в порядку, визначеному цим розділом.

Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається…..

Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу. Порядок укладання договору розподілу природного газу визначений розділом VІ цього Кодексу (пункт 2).

У пункті 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ зазначено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.

Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.

Оператор ГРМ відповідає за переведення об`єму природного газу в обсяг переданої (спожитої) енергії.

Обсяг переданої (спожитої) енергії визначається оператором ГРМ за трьома одиницями виміру в кВт·год/Гкал/МДж.

Обсяг переданої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру (кВт·год, Гкал, МДж) та величина об`єму природного газу (м куб.) за відповідний період повинні бути зазначені оператором ГРМ в рахунках оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу та актах приймання-передачі природного газу по об`єктах споживачів, що не є побутовими.

Главою 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ врегульовано порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення).

У пункті 1 цієї глави вказано, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Згідно з пунктом 2 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів / споживання природного газу по побутовому споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу.

Прогноз добового відбору / споживання природного газу по побутовому споживачу визначається оператором ГРМ виходячи з розрахункових (прогнозних) даних, що ґрунтуються на статистиці його фактичних добових (за їх наявності) та/або місячних обсягів споживання природного газу за попередні три роки, та враховує зміни температури навколишнього середовища, профілі споживання, дні тижня, сезон відпусток та інші параметри, що впливають на добовий відбір / споживання природного газу. Якщо лічильник газу по побутовому споживачу обладнаний в установленому порядку засобами дистанційної передачі даних, прогноз відбору / споживання природного газу, що надається оператором ГРМ протягом газової доби, визначається оператором ГРМ виходячи з фактичних даних, зчитаних з лічильника газу.

Обсяг природного газу, спожитий побутовим споживачем за попередню газову добу, визначається на рівні останнього оновленого прогнозу на цю добу, здійсненого оператором ГРМ у попередній добі. При цьому такі дані корегуються оператором ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС виходячи з даних про фактичне споживання природного газу споживачем за підсумками газового місяця. Якщо лічильник газу по побутовому споживачу обладнаний в установленому порядку засобами дистанційної передачі даних, обсяг природного газу, спожитий побутовим споживачем за попередню газову добу, визначається оператором ГРМ виходячи із фактичних даних, зчитаних з лічильника газу.

Відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Визначені об`єми споживання природного газу за нормами споживання у розрізі календарних місяців мають бути зазначені оператором ГРМ у персоніфікованих даних заяви-приєднання до договору розподілу природного газу. При цьому місячні об`єми споживання мають бути зазначені за величиною об`єму природного газу (м куб.) та величиною обсягу енергії за трьома одиницями виміру (кВт·год, ГКал, МДж), що визначаються згідно з вимогами цього Кодексу.

Споживач зобов`язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті.

Визначені оператором ГРМ планові місячні об`єми споживання в розрізі календарних місяців мають бути зазначені оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання до договору розподілу природного газу. При цьому планові місячні об`єми споживання мають бути зазначені за величиною об`єму природного газу (м куб.) та величиною обсягу енергії за трьома одиницями виміру (кВт·год, ГКал, МДж), що визначаються згідно з вимогами цього Кодексу.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, у якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а в разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

У розділі Х Кодексу ГРМ вказано особливості приладового обліку природного газу. Так, у пунктах 1, 2 глави 1 цього розділу Кодексу ГРМ зазначено, що приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного ВОГ інформації про об`єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб`єктами ринку природного газу.

Комерційні вузли обліку природного газу розподіляються на п`ять категорій залежно від річного об`єму передачі (розподілу, споживання) через них природного газу в точках вимірювання, а саме: I категорія - більше 3 млн м куб.; II категорія - від 1 до 3 млн м куб. (включно); III категорія - від 0,1 до 1 млн м куб. (включно); IV категорія - від 0,01 до 0,1 млн м куб. (включно); V категорія - менше 0,01 млн м куб.

Пунктами 3 - 5 глави 1 розділу Х Кодексу ГРМ передбачено, що на об`єкті споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) в точці вимірювання організовується єдиний комерційний вузол обліку за винятком випадку, коли через метрологічні характеристики, сезонну роботу відповідного обладнання, необхідність відокремлення обліку газу за окремою тарифною групою чи інші об`єктивні (обґрунтовані) причини можуть встановлюватися два та більше вузлів обліку.

У розділі XV кодексу ГРМ закріплено порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії, а в главі 1 - порядок розрахунку обсягу енергії.

Так, обсяг енергії виміряного об`єму газу за певний період розраховують шляхом перемноження цього об`єму, приведеного до стандартних умов, на середньозважене значення вищої теплоти згоряння газу за цей період (пункт 1 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ).

Обсяг енергії природного газу, що проходить через комерційний ВОГ, який обладнаний потоковим хроматографом або потоковим густиноміром з калориметром (далі - потокові ЗВТ із визначенням ФХП), визначається: в автоматичному режимі з використанням коректорів або обчислювачів об`єму газу з функцією розрахунку енергії природного газу; у напівавтоматичному режимі з використанням спеціалізованих програм на основі погодинних значень теплоти згоряння з потокових ЗВТ визначення ФХП газу та об`єму газу з коректорів / обчислювачів об`єму газу (пункт 2 глави 1 розділу ХV цього Кодексу).

Обсяг енергії природного газу, що проходить через комерційний ВОГ, який не обладнаний потоковими ЗВТ з визначенням ФХП, розраховується з використанням середньозваженої вищої теплоти згоряння природного газу за певний період, що визначається в певній точці (ділянці) газопроводу через аналіз компонентного складу проби природного газу, та розраховують за формулою вказаною в цьому пункті формулою (пункт 3 глави 1 розділу ХV цього Кодексу).

У пункті 6 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ вказано, що за відсутності корекції тиску та температури у ЗВТ, виміряний об`єм газу має бути приведений до стандартних умов за визначеною в цьому пункті формулою.

Для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, яка затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 лютого 2024 року № 116 (далі Методика № 116).

При цьому в розділі 1 Методики № 116, до якої відсилає пункт 6 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ, передбачено, що Методика № 116 призначена для приведення об`єму природного газу, який вимірюється побутовими лічильниками газу в робочих умовах, до стандартних умов за результатами вимірювання об`єму газу низького тиску лічильниками, що не мають спеціальних пристроїв для автоматичного приведення до стандартних умов їх показів у разі зміни температури та тиску газу.

Розрахунки об`єму газу, приведеного до стандартних умов, здійснюються з урахуванням коефіцієнтів коригування показів лічильників, визначених у цій Методиці. Такі розрахунки виконуються споживачами газу самостійно.

Оплата за газ у період, визначений у договорі на постачання газу, здійснюється за об`єми газу, які приведено до стандартних умов.

Газопостачальна організація має право здійснювати контроль за правильністю розрахунків об`єму спожитого газу.

У розділі 2 Методики № 116 вказано про її галузь використання, а саме що дія цієї Методики поширюється на суб`єктів господарювання, які у господарсько-виробничій діяльності для вимірювання об`єму спожитого газу використовують лічильники, крім випадків використання газу за показами лічильників громадянами-підприємцями для власних потреб.

У розділі 6 закріплено порядок розрахунку об`єму газу, який приведено до стандартних умов, та наведено формулу, за якою визначається об`єм спожитого газу за показами лічильника у визначений період (місяць), який приведено до стандартних умов (пункт 6.2).

Згідно з пунктами 1.1, 1.3 розділу І Типового договору № 2498 (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Як встановлено з постанови Миколаївського апеляційного суду від 18 січня 2022 року по справі № 489/6026/21позивач не подавав заяви про припинення газопостачання та продовжував користуватися вказаними послугами, чим фактично приєднався до умов договору розподілу природного газу станом на 01 липня 2015 року.

Протягом 2018-2019 року відповідачем неодноразово у відповідь на певні звернення позивача, пропонувалося укласти Договір розподілу природного газу, зокрема, шляхом надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, яка надсилалася на його адресу. Позивачем вказані заяви підписані не були, що не заперечувалося сторонами по справі.

На запит позивача, АТ «Миколаївгаз» надіслав 10 вересня 2020 року Типовий договір розподілу природного газу, зі змісту якого вбачається, що він відповідає змісту Типовий договір розподілу природного газу, який затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 № 2498.

У пункті 1.4 розділу І Типового договору № 2498 вказано, що терміни, що використовуються в цьому договорі, мають такі значення, зокрема: норми споживання - об`єм та вид споживання природного газу, установлені згідно із законодавством для проведення побутовими споживачами розрахунків за спожитий природний газ у разі відсутності лічильників газу; підтверджений обсяг природного газу - об`єм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, підтверджений оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) та доведений оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом ГТС, затвердженим постановою регулятора від 30 вересня 2015 року № 2493; споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ.

За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (пункт 2.1 розділу ІІ Типового договору № 2498).

Розділом V Типового договору № 2498 врегульовано порядок обліку природного газу, що передається споживачу.

У пункті 5.1 цього розділу вказано, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

У пункті 5.3 розділу V Типового договору № 2498 передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (куб. м) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексі ГРМ.

Порядок визначення об`єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу ГРМ та з урахуванням вимог цього договору (пункт 5.4).

У пункті 5.6 розділу V Типового договору № 2498 зазначено, що після визначення загального об`єму розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначатись за трьома одиницями виміру: кВт·год, Гкал, МДж.

Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим договором.

Оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Споживач (крім побутового) зобов`язується довести інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику.

Визначені за умовами цього договору об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між споживачем та його постачальником.

За наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Розділом VІ Типового договору № 2498 врегульовано порядок розрахунків.

Так, у пункті 6.1 цього розділу вказано, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу ГРМ.

Тариф, установлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу ГРМ, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (пункт 6.2 розділу VІТипового договору № 2498).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ (пункти 6.3, 6.4 розділу VІ Типового договору № 2498).

Також у розділі І Типового договору № 2500 (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) містяться загальні положення, у яких вказано таке.

Цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником (пункт 1.1).

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону № 329-VIIІ та Правил № 2496 та є однаковими для всіх побутових споживачів України (пункт 1.2).

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил № 2496 та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника зі спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього договору) (пункт 1.3).

У пункті 1.4 розділу І Типового договору № 2500 надано визначення термінів, які використовуються в цьому договорі та які мають такі значення: споживач - фізична особа, об`єкт якої фізично підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ.

У розділі ІІ Типового договору № 2500 закріплено положення про предмет договору, а саме вказано таке.

За цим договором постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (пункт 2.1).

Обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.

Використання природного газу може здійснюватися споживачем виключно на власні побутові потреби, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пункт 2.2).

У розділі ІV Типового договору № 2500 врегульовано питання ціни, порядку обліку та оплати природного газу.

У пунктах 4.1, 4.2, 4.3 розділу ІV Типового договору № 2500 вказано, що споживач розраховується з постачальником за природний газ за ціною, що становить ______. Ціна на газ має зазначатися постачальником у платіжних документах (рахунках та/або квитанціях абонентської книжки) про сплату послуг за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до споживача диференційованих цін на природний газ суми, вказані в рахунках, відображають кожну таку диференційовану ціну окремо. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до пункту 4.4 розділу ІV Типового договору № 2500 об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним з таких способів: 1) за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора ГТС та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.

Якщо об`єми (обсяги) постачання та споживання природного газу будуть визначатись за плановими величинами, їх значення не можуть використовуватися постачальником при здійсненні балансування газотранспортної системи України. При цьому постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу за даними оператора ГРМ та проводити відповідний перерахунок споживачу.

За відхилення нарахованих сум за плановими величинами та величинами фактичного споживання за даними оператора ГРМ пеня не стягується.

Згідно з пунктом 4.5 розділу ІV Типового договору № 2500 розрахунки споживача за цим договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. Спосіб оплати має бути визначений споживачем у заяві-приєднанні.

У пункті 4.6 розділу ІV Типового договору № 2500 передбачено, що усі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору.

Відповідно до пункту 4.11 розділу ІV Типового договору № 2500 якщо споживач не погоджується з рахунком постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється.

При цьому споживач у зручний для нього спосіб (за телефоном, визначеним на сайті постачальника, через особистий кабінет або письмово) має звернутися до постачальника за відповідними роз`ясненнями.

У разі отримання такого звернення постачальник зобов`язується невідкладно та у термін, достатній для його аналізу (не перевищуючи терміни, встановлені законодавством), надати відповідне роз`яснення чи здійснити перерахунок споживачу.

До вирішення спору по суті величина нарахування встановлюється відповідно до даних постачальника.

Суд першої інстанції з огляду на наведені нормативно-правові акти, встановлені обставини та надані сторонами докази, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не повинен був приводити об`єми природного газу, спожитого позивачем, як побутовим споживачем, з 01 жовтня 2018 року до теперішнього часу до стандартних умов, застосовуючи коефіцієнт коригування показів лічильника, зазначених у Методиці № 116 з огляду на те, що такий коефіцієнт не має розповсюджуватися на побутових споживачів.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки вони не відповідають положенням нормативно-правових документів, що регулюють ці питання.

Так, 26 січня 2017 року постановою НКРЕКП № 84 «Про затвердження змін до деяких постанов НКРЕКП щодо запровадження на ринку природного газу використання одиниць енергії», яка набрала чинності 15 березня 2017 року, до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 внесено зміни та доповнення, відповідно до яких Кодекс ГРМ доповнено розділом XV «Порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії», де наведене положення, що застосовується до всіх, без винятку, споживачів: «Для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (К) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики № 116. Оператор газорозподільних систем зобов`язаний розмістити на власному сайті інформацію про розміри коефіцієнтів приведення об`ємів природного газу до стандартних умов, у разі якщо вузли обліку природного газу споживачів не забезпечують такого приведення».

Тому застосування коефіцієнтів, які передбачені Методикою № 116, здійснювалося до всіх категорій споживачів, у тому числі і до побутових.

Крім цього, наведеними нормами Кодексу ГРМ та положеннями Типового договору № 2498, які були затверджені регулятором, встановлено обов`язок оператора ГРМ проводити розрахунки по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, оскільки прямих вказівок на те, що ці норми поширюються лише на комерційних споживачів, у законодавстві немає, а така можливість стосовно побутових споживачів прямо передбачена актами самого регулятора

Таке застосування норм права викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року по справі № 161/11800/19.

Зі змісту роз`яснення пункту 6 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРС встановлено, що вирішення питання щодо застосування коефіцієнту коригування необхідно застосовувати при перевірці обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, який зазначений виключно у додатках до Методики № 116.

Тобто, дана норма пов`язує приведення обсягів спожитого природного газу до стандартних умов не з порядком, процедурою чи колом споживачів, що визначені Методикою № 116, а з числовими значеннями коефіцієнтів, які зазначені в додатках до цієї Методики.

Для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) визначався за відповідними додатками до Методики № 116.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування

При цьому треба зазначити, що 06 листопада 2020 року НКРЕКП прийняло постанову № 2033 «Про затвердження Методики визначення розмірів нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу при здійсненні розподілу природного газу та змін до деяких постанов НКРЕКП» (далі - постанова НКРЕКП № 2033), яка набрала чинності 07 листопада 2020 року та у якій було прямо зазначено, що приведення об`єму природного газу в точках комерційного обліку до стандартних умов поширюється виключно на випадки обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим.

Нормативні витрати газу в разі не приведення до стандартних умов результатів вимірювання об`ємів газу низького тиску, обчислені відповідно до Методики, враховані у структуру тарифу на послуги розподілу природного газу, який затверджено постановою НКРЕКП від 30 грудня 2020 року № 2779 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Миколаївгаз».

Таким чином, з огляду на зміну нормативно-правового регулювання виробничо-технологічних витрат природного газу з 01 січня 2021 року коефіцієнт приведення до стандартних умов при визначенні об`єму спожитого газу не застосовується.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та тлумачення норм права та прийнятих на їх підставі нормативних документів на розсуд позивача. Між тим такі доводи на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2025 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, а позивач звільнений від сплаті судового збору на підставі частини 3 статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», то судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанцій, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 24 вересня 2025 року