печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2025 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань - Сміян А.Ю.,

за участю:

представника позивача: Селівакіна І.О.,

представника позивача: Опанасюк Т.І.,

представника відповідача-1: Редевич О.М.,

відповідачів 2-10: не з`явились,

представника третьої особи-1: Безпалого І.В.,

представника третьої особи-2: Хлистуна П.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні клопотання представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Редевич Оксани Миколаївни про закриття провадження у цивільній справі за позовом Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України до Акціонерного товариства «Українська залізниця», Члена Правління Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_8, Члена Правління Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_1, Члена Правління Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_2, Члена Правління Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_3, Члена Правління Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_4, Члена Правління Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_5, Члена Правління Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_6, Посадової особи Акціонерного товариства - директора Департаменту соціальної політики Акціонерного товариства «Укрзалізниця» ОСОБА_9, Посадової особи Акціонерного товариства - директора з управління персоналом та соціальної політики Акціонерного товариства «Укрзалізниця» ОСОБА_7, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Первинної профспілкової організації моторвагонного депо Фастів, Первинної профспілкової організації Київської дирекції залізничних перевезень, про визнання бездіяльності протиправною, визнання недійсним підпункту рішення, визнання незаконними і скасування підпунктів рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач-1, АТ «Укрзалізниця»), членів правління АТ «Укрзалізниця»: ОСОБА_8, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посадових осіб АТ «Укрзалізниця»: директора Департаменту соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_9, директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: Первинна профспілкова організація моторвагонного депо Фастів, Первинна профспілкова організація Київської дирекції залізничних перевезень, про визнання бездіяльності протиправною, визнання недійсним підпункту рішення, визнання незаконними (протиправними) і скасування підпунктів рішення, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність АТ «Укрзалізниця», членів правління АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посадових осіб АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , що полягає у неусуненні порушень Галузевої угоди від 14.12.2001 року, укладеної між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки (із змінами і доповненнями) та колективних договорів, укладених між АТ «Укрзалізниця» та профспілками регіональних філій, філій та їх структурними (виробничими) підрозділами цього товариства, шляхом скасування підпункту 1.1.4. пункту 1.1. рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол засідання № Ц-54/31 Ком.т.) та підпунктів 1.1., 1.2. пункту 1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 27.06.2024 (протокол засідання № Ц-82/39 Ком.т.);

- визнати недійсним підпункт 1.1.4. пункту 1.1. рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол засідання № Ц-54/31 Ком.т.) з моменту його прийняття;

- визнати незаконними (протиправними) і скасувати підпункти 1.1., 1.2. пункту 1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 27.06.2024 (протокол засідання № Ц-82/39 Ком.т.).

- судові витрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу, покласти на відповідачів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2024 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 22.01.2025 року на 11:30.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2024 року відкладено підготовче засідання на 12.03.2025 року на 14:00.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року відкладено підготовче засідання на 20.05.2025 на 13:45.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року відкладено підготовче засідання на 05.08.2025 на 13:45.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2025 року відкладено підготовче засідання на 18.09.2025 на 14:30.

10.09.2025 року представником відповідача-1 подано до суду клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, у якому зазначає, що члени правління АТ «Укрзалізниця», директор Департаменту соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_9 та директор з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7 не можуть виступати відповідачами у цій цивільній справі та просить закрити провадження в частині позовних вимог до вказаних відповідачів.

18.09.2025 року представником позивача подано до суду заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, у яких вказує, що позов у даній справі заявлено на підставі ч. 7 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а визначення відповідачів є процесуальним правом позивача; у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 року у справі № 757/57170/20 зазначено, що відповідач у справі АТ «Укрзалізниця», посилаючись на ч. 7 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», вказувало, що ця норма передбачає право профспілки оскаржити дії або бездіяльність саме посадових осіб щодо порушень умов колективного договору, угоди.

В підготовчому засіданні представник відповідача-1 підтримала клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, просила задовольнити, зазначивши про неможливість посадової особи брати участь у розгляді цивільної справи як відповідача та про необхідність закриття провадження на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В підготовчому засіданні представники позивача щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог заперечували, зазначивши, що встановлення наявності підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог до кожного відповідача можливе лише за результатами розгляду справи по суті, визначені законодавством підстави для закриття провадження у справі відсутні.

В підготовчому засіданні представники третіх осіб-1,2 щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог заперечували.

Інші учасники справи в підготовче засідання не з`явились; про день, час, місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання представника відповідача-1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, заперечення представників позивача, третіх осіб-1,2 та матеріали справи, суд встановив наступне.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц).

Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19).

За власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (наведену правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 552/6381/17, від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц).

Судом встановлено, що клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог відповідач-1 обґрунтовує тим, що посадові особи юридичної особи представляють її інтереси у відносинах з іншими особами, тобто уособлюють саму юридичну особу у правовідносинах з іншими особами (постанова Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 661/2744/19), а також посилається на постанову Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.04.2024 у справі № 511/1915/20, у якій сформульовано позицію про неможливість посадової особи брати участь у розгляді цивільної справи як відповідача.

Суд враховує, що у справах № 661/2744/19 та № 511/1915/20 позивачі звернулися до суду не з підстав, визначених ч. 7 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Судом встановлено, що у справі, яка розглядається, позивач вживав заходи досудового врегулювання спору з відповідачами у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», шляхом звернення з поданням № ЦПРОФ-02/203 про усунення порушень Галузевої угоди та колективних договорів шляхом скасування пп. 1.1.4. п. 1.1. рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 та пп. 1.1. та 1.2.. п. 1. рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 27.06.2024 та затвердження графіку погодження заборгованості з виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2024 роки за погодженням з позивачем.

Судом також встановлено, що рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 прийнято за участі відповідачів: членів правління АТ «Укрзалізниця»: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 27.06.2024 прийнято за участі відповідачів: членів правління АТ «Укрзалізниця»: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Судом також встановлено, що на подання позивача 26.09.2024 року надано відповідь № ЦЦУП-13/217 за підписами директора Департаменту соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_9 та директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7, у якій відсутні відомості щодо усунення відповідачами порушень, про які вказує позивач, або ж щодо досягнення згоди між позивачем та відповідачами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що через не усунення порушень Галузевої угоди та колективних договорів, а також через недосягнення згоди у зазначений у поданні № ЦПРОФ-02/203 від 19.09.2024 термін у порядку ч. 7 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» позивач оскаржив бездіяльність відповідачів до суду.

Суд враховує, що до клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог не долучено доказів усунення відповідачами порушень, про які вказує позивач, або ж досягнення між позивачем та відповідачами згоди щодо усунення таких порушень.

Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», профспілки, їх об`єднання здійснюють контроль за виконанням колективних договорів, угод. У разі порушення роботодавцями, їх об`єднаннями, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування умов колективного договору, угоди профспілки, їх об`єднання мають право направляти їм подання про усунення цих порушень, яке розглядається в тижневий термін. У разі відмови усунути ці порушення або недосягнення згоди у зазначений термін профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до місцевого суду.

Аналогічна норма закріплена у статті 19 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Судом встановлено, що у Галузевій угоді від 14.12.2001 року, укладеній між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки (із змінами і доповненнями), та у колективних договорах, які містяться в матеріалах справи, встановлені розміри матеріальної допомоги на оздоровлення.

Судом також встановлено, що підпунктом 1.1.4. пункту 1.1. рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол засідання № Ц-54/31 Ком.т.) виплати матеріальної допомоги призупинено та підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 27.06.2024 (протокол засідання № Ц-82/39 Ком.т.) зупинено дію окремих положень колективних договорів АТ «Укрзалізниця», регіональних філій, філій та їх структурних (виробничих) підрозділів, якими передбачено надання матеріальної допомоги на оздоровлення, а також ухвалено здійснювати нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам АТ «Укрзалізниця» в єдиному розмірі мінімальної норми, передбаченої Галузевою угодою між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками - 30% місячної тарифної ставки (посадового окладу).

Предметом позову у цій справі є визнання протиправною бездіяльності відповідачів, що полягає у не усуненні порушень Галузевої угоди від 14.12.2001 року, укладеної між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки (із змінами і доповненнями) та колективних договорів, укладених між АТ «Укрзалізниця» та профспілками регіональних філій, філій та структурними (виробничими) підрозділами цього товариства, шляхом скасування підпункту 1.1.4. пункту 1.1. рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол засідання № Ц-54/31 Ком.т.) та підпунктів 1.1., 1.2. пункту 1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 27.06.2024 (протокол засідання № Ц-82/39 Ком.т.); визнання недійсним підпункту 1.1.4. пункту 1.1. рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол засідання № Ц-54/31 Ком.т.) з моменту його прийняття; визнання незаконним (протиправними) і скасування підпунктів 1.1., 1.2. пункту 1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 27.06.2024 (протокол засідання № Ц-82/39 Ком.т.).

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до пункту ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Тобто, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. Відмова у задоволенні позову у зв`язку із пред`явленням його до неналежного відповідача можлива лише за результатами судового розгляду справи, а не в підготовчому засіданні.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 461/2358/19).

Отже, процесуальним наслідком пред`явлення позову до неналежного відповідача є відмова в позові до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Перелік підстав для закриття провадження у справі, визначений у ч. 1 ст. 255 ЦПК України, є вичерпним. Таким чином, посилання відповідача-1 як на підставу закриття провадження у справі в частині позовних вимог на неможливість членів правління АТ «Укрзалізниця», директора Департаменту соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_9 та директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7 бути відповідачами у даній цивільній справі, не знайшло свого підтвердження.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог до відповідачів членів правління АТ «Укрзалізниця», директора Департаменту соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_9 та директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7, у зв`язку з чим клопотання відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 255, 260, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача-1 Акціонерного товариства «Українська залізниця» про закриття провадження в частині позовних вимог у цивільній справі за позовом Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України до Акціонерного товариства «Українська залізниця», членів правління АТ «Укрзалізниця»: ОСОБА_8, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посадових осіб АТ «Укрзалізниця»: директора Департаменту соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_9, директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: Первинна профспілкова організація моторвагонного депо Фастів, Первинна профспілкова організація Київської дирекції залізничних перевезень про визнання бездіяльності протиправною, визнання недійсним підпункту рішення, визнання незаконними (протиправними) і скасування підпунктів рішення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 18.09.2025 року.

Суддя Євген ХАЙНАЦЬКИЙ