РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року місто Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Майстренка О.М., за участю секретаря судового засідання Горобчук К.М., представника позивача, адвоката Кулачко Т.М., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача, адвоката Кочмарука М.В., представника третьої особи, адвоката Ганчевої М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовом Державного некомерційного підприємства «ДЕРЖАВНИЙ УНІВЕРСИТЕТ «КИЇВСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ ІНСТИТУТ» до ОСОБА_1 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство освіти і науки України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація,

встановив:

У жовтні 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Національного авіаційного університету до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 в особі його законного представника ОСОБА_2 , малолітньої ОСОБА_5 в особі її законного представника ОСОБА_2 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що Державною аудиторською службою України здійснено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача та складено Акт №000300-21/25 від 24.06.2024, в якому, зокрема, встановлено порушення порядку приватизації квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира перебувала у господарському віданні позивача та була приватизована працівником Національного авіаційного університету ОСОБА_2 та членами його родини.

Позивач вважає вказану приватизацію незаконною за таких підстав:

1. ОСОБА_2 в період 2020 - 2021 років мав у власності квартиру у с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, але одночасно відповідачі були зареєстровані у гуртожитку і перебували на квартирному обліку, як мешканці гуртожитку. На думку позивача, ОСОБА_2 та члени його сім`ї безпідставно перебували на квартирному обліку, як таки, що потребують забезпечення житла у м. Києві, так як мали у власності житло;

2. На заяві від 20.03.2023 про приватизацію спірної квартири, яку ОСОБА_2 подав до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації були підроблені відбиток печатки обслуговуючої організації ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» та підпис голови правління ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» ОСОБА_7. Вказане на думку позивача свідчить про використання ОСОБА_2 в процесі приватизації спірної квартири підробленого документа;

3. На думку позивача на законодавчому рівні відсутні підстави приватизації житлового фонду закладів освіти. Відповідно до приписів ст. 70 Закону України «Про вищу освіту» майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством. Спірна квартира була закріплена за позивачем на праві господарського відання.

У п. 9.1. Статуту Національного авіаційного університету передбачено, що майно, яке закріплене за позивачем засновником (Міністерством освіти і науки України), належить позивачу на праві господарського відання. Майно, передане в господарське відання позивачу, не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України та Конференції трудового колективу позивача, крім випадків передбачених законодавством.

Отже, на думку позивача, спірна квартира була відчужена у власність ОСОБА_2 та членів його родини в супереч норм ст. 70 Закону України «Про вищу освіту», за відсутності згоди Міністерства освіти і науки України та Конференції трудового колективу позивача.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.10.2024 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, призначено дату підготовчого судового засідання на 27.11.2024, встановлено сторонам та іншим учасникам справ строк для подання заяв по суті.

27 листопада 2024 року у судове засідання з`явився представник позивача, інші учасники справи не з`явились, про дату і час судового засідання були повідомлені належним чином.

Представником позивача було подано клопотання про заміну позивача його правонаступником, про заміну відповідача належним відповідачем, про забезпечення позову. Також представник позивача підтримав заявлене у позові клопотання про залучення для участі у справі третіх осіб без самостійних вимог, щодо предмета спору.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2024 задоволено клопотання позивача, постановлено замінити позивача у справі Національний авіаційний університет його правонаступником Державним некомерційним підприємством «ДЕРЖАВНИЙ УНІВЕРСИТЕТ «КИЇВСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ ІНСТИТУТ» (, просп.Гузара Любомира, 1, м. Київ, 03058).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2024 задоволено клопотання позивача, постановлено замінити відповідачів у справі, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на належного відповідача ОСОБА_1 .

Залучено у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство освіти і науки України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2024 задоволено клопотання позивача, постановлено накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000. Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії по реєстрації речових прав та їх обтяжень на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

У зв`язку із заміною відповідача та залученням третіх осіб до участі у справі проведення підготовчого судового засідання було відкладене на 15.01.2025.

16 грудня 2024 року від третьої особи Міністерства освіти та науки України до суду надійшли пояснення на позов в яких зазначено, що на законодавчому рівні відсутні законні підстави щодо приватизації житлового фонду закладів освіти, тому Міністерство не погоджувало приватизацію квартир, що обліковуються на балансі Національного авіаційного університету.

З огляду на викладене Міністерство вважає, що позов підлягає задоволенню.

18 грудня 2024 року від представника третьої особи ОСОБА_2 , адвоката Ганчевої М.А. до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що ОСОБА_2 та його родина набули право на проживання у гуртожитку у 2015 році, коли у їх власності не було нерухомості. ОСОБА_2 звернувся із заявою про взяття його на квартирний облік до набуття ним права власності на нерухомість у с. Петропавлівська Борщагівка, що підтверджується відповідною заявою і продовжував на ньому перебувати як мешканець гуртожитку. Вважає, що приватизація спірної квартири була проведена із дотриманням норм діючого законодавства.

13 січня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Кочмарука М.В.

У відзиві представник відповідача висловив позицію, що приватизація спірної квартири ОСОБА_2 відбулась у відповідності до норм діючого на той момент законодавства і процедура приватизації відбувалась безпосередньо на підставі рішень позивача щодо поліпшення житлових умов ОСОБА_2 .

Представник відповідача вказав, що відповідно до правової позиції Верховного Суду Закон України «Про вищу освіту» не забороняє приватизацію житла, яке знаходиться у господарському віданні державних навчальних закладів і передане у користування працівникам відповідних закладів.

Також представник відповідача вважає, що відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, так як на момент придбання спірної квартири у жовтні 2024 року були відсутні будь-які обмеження та заборони по її придбанню, квартира продавалась по ринковій ціні, для придбання спірної квартири родина відповідача продала кілька об`єктів нерухомого майна, а також витратила власні заощадження, квартира придбавалась для користування доньки відповідача та її двох малолітніх дітей, які мають інвалідність.

З огляду на викладене представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

15 січня 2025 року учасники справи у судове засідання не з`явились, у зв`язку із чим підготовче судове засідання було відкладене на 03.02.2025.

22 січня 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому було підтримано правову позицію викладену у позові.

28 січня 2025 року від представника третьої особи ОСОБА_2 , адвоката Ганчевої М.А. надійшли додаткові пояснення, в яких підтримано попередню правову позицію, щодо необґрунтованості позову.

03 лютого 2025 року у підготовче судове засідання з`явились представник позивача, відповідач, представник відповідача, представник третьої особи ОСОБА_5. Інші учасники не з`явились, були повідомлені про місце, дату та час судового засідання.

Представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, в яких останній просив витребувати з приватної власності відповідача ОСОБА_1 у власність позивача спірну квартиру, а також стягнути із відповідача понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду удом було задоволено клопотання представника позивача, щодо надання третьою особою ОСОБА_2 відповіді на запитання, які були поставлені позивачем відповідно до ст. 93 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Також судом постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання позивача про витребування доказів від Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

У зв`язку із викладеним розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 12.03.2025.

25 лютого 2025 року надійшло клопотання представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2024.

07 березня 2025 року від ОСОБА_2 надійшла заява свідка в яких останній повідомив, що погодження на приватизації спірної квартири отримував від голови правління ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» ОСОБА_7. через ОСОБА_6 . Заяву про приватизацію була передана ОСОБА_2 особисто ОСОБА_7 , разом із заявою ОСОБА_8 . Особисто факт підписання заяви ОСОБА_7 , ОСОБА_2 не бачив, так як ОСОБА_7 , повідомив, що йому потрібен певний час для вивчення та візування заяви. Після візування ОСОБА_7 передав йог заяву ОСОБА_9 .

10 березня 2025 року надійшли письмові пояснення представника відповідача в яких останній підтримав правову позицію, яка викладена у відзиві на позов, зокрема в частині добросовісності набуття відповідачем права власності на спірну квартиру.

12 березня 2025 року у підготовче судове засідання з`явились представник позивача, відповідач, представник відповідача, представник третьої особи ОСОБА_5. Інші учасники не з`явились, були повідомлені про місце, дату та час судового засідання.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12.03.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2024.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12.03.2025 задоволено заяву представника третьої особи, адвоката Ганчевої М.А., залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію та відкладено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 10.04.2025.

12 березня 2025 року до суду від Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли витребувані ухвалою суду докази.

10 квітня 2025 року у підготовче судове засідання з`явились представник позивача, відповідач, представник відповідача, представник третьої особи ОСОБА_5. Інші учасники не з`явились, були повідомлені про місце, дату та час судового засідання.

Представником позивача та представником відповідача було заявлено клопотання про необхідність ознайомлення із матеріалами справи.

Крім того, представником позивача не було виконано вимоги ухвали суду про направлення копії позовної заяви із додатками Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації.

Враховуючи викладене, підготовче засідання було відкладено на 06.05.2025.

06 травня 2025 року у підготовче судове засідання з`явились представник позивача, відповідач, представник відповідача, представник третьої особи ОСОБА_5. Інші учасники не з`явились, були повідомлені про місце, дату та час судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача, відповідач та його представник, представник третьої особи не заперечували проти призначення справи до судового розгляду по суті.

Також учасники справи просили вирішити подані ними заяви про виклик свідків.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06.05.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.07.2025. Задоволено заяви учасників справи про виклик свідків. Викликано у судове засідання 03.07.2025 для допиту в якості свідків у залі суду: голову правління ОСББ «ДОНЦЯ 2А-ІНІЦІАТИВА» ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

20 червня 2025 року від третьої особи ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому вона також повідомила, що проти задоволення позову заперечує.

03 липня 2025 року у судове засідання з`явились представник позивача, адвокат Кулачко Т.М., який підтримав позовні вимоги, відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача, адвокат Кочмарук М.В., які проти задоволення позовних вимог заперечили, представник третьої особи ОСОБА_2 , адвокат Ганчева М.А., яка просила у позові відмовити.

У судове засідання також з`явився представник третьої особи Солом`янської районній в місті Києві державній адміністрації, Федорчук Х.В., яка надала пояснення, що спір не впливає на права та обов`язки Солом`янської районній в місті Києві державній адміністрації.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 .

В судовому засіданні було оголошено перерву до 24.07.2025.

24 липня 2025 року у судове засідання з`явились представник позивача, відповідач, представник відповідача, представник третьої особи ОСОБА_2 . Інші учасники не з`явились, були повідомлені про місце, дату та час судового засідання.

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_12 , а також заслухані додаткові пояснення учасників справи.

Заслухавши пояснення представників сторін суд перейшов до стадії дослідження письмових доказів. На стадії дослідження письмових доказів у судовому засіданні була оголошена перерва до 04.09.2025.

04 вересня 2025 року у судове засідання з`явились представник позивача, відповідач, представник відповідача, представник третьої особи ОСОБА_5. Інші учасники не з`явились, були повідомлені про місце, дату та час судового засідання.

У судовому засіданні було завершено дослідження письмових доказів та заслухано додаткові пояснення учасників справи за результатом дослідження письмових доказів.

У судовому засіданні було оголошено перерву до 17.09.2025 для підготовки учасників до судових дебатів.

17 вересня 2025 року у судове засідання року з`явились представник позивача, відповідач, представник відповідача, представник третьої особи ОСОБА_5. Інші учасники не з`явились, були повідомлені про місце, дату та час судового засідання.

У судових дебатах представник позивача просив позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача, представник третьої особи ОСОБА_5. просили у задоволенні позову відмовити.

Після стадії судових дебатів судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України оголошено дату та час проголошення судового рішення - 29.09.2025.

Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, повно і всебічно дослідивши докази, які міститься у матеріалах справи, встановив такі факти та дійшов таких висновків.

В матеріалах справи міститься копія Статуту Національного авіаційного університету () (редакція 2020 року) (т. 1, а.с. 137-191).

Згідно норм Статуту встановлено, що університет є багатогалузевим, автономним та самоврядним закладом вищої освіти, який проводить освітню, наукову, науково-технічну, інноваційну, навчально-виробничу, інформаційно-консультативну, фінансово-господарську та міжнародну діяльність. Університет є юридичною особою публічного права, утворений у формі державної установи. Фінансується за рахунок коштів державного бюджету і належить до сфери управління Міністерства освіти та науки України (п.п. 1.3. - 1.4. Статуту).

Відповідно до п. 9.1. Статуту матеріально-технічна база університету включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші матеріальні цінності. Відповідно до законодавства та з урахуванням організаційно-правової форми університету з метою забезпечення його статутної діяльності Міністерством освіти та науки України закріплюється на основі права господарського відання будівлі, споруди, майнові комплекси, комунікації, службове житло. Майно закріплене за університетом на праві господарського відання не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню, відчуженню, приватизації або використанню не за призначенням, передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України та Конференції трудового колективу університету, крім випадків передбачених законодавством.

У 2022 році затверджено нову редакцію Статуту Національного авіаційного університету (т1, а.с. 192 - 245), який містить аналогічні норми у п.п. 1.3, 1.4, 9.1. Статуту.

Наказом Міністерства освіти і науки України № 1587 від 12.12.2017 «Про закріплення державного майна за Національним авіаційним університетом» за позивачем на праві господарського відання закріплено перелік майна, зокрема квартиру квартири АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 69-72).

Наказом Міністерства освіти і науки України № 1249 від 13.10.2023 «Про реорганізацію Національного авіаційного університету» наказано реорганізувати Національний авіаційний університет () шляхом поділу його на державний університет «Київський авіаційний інститут» та Українську державну льотну академію (т.1, а.с. 27-31).

У 2024 році затверджено Статут державного університету «Київський авіаційний інститут». У п.п. 1.2.-1.4. Статуту вказано, що університет є правонаступником прав та обов`язків Національного авіаційного університету відповідно до розподільчого балансу. Університет є багатогалузевим закладом вищої освіти, що провадить інноваційну діяльність за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії), проводить фундаментальні

та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність. Університет є юридичною особою публічного права, утворений у формі державного некомерційного підприємства і належить до сфери управління Міністерства освіти та науки України

(т. 2, с.105-111).

У матеріалах справи міститься розподільчий баланс на 01.10.2024 Національного авіаційного університету (), затверджений Міністром освіти на науки України 23.10.2024, відповідно до змісту якого спірна квартира перейшла на баланс державного університету «Київський авіаційний інститут» (т.2, а.с. 97-104).

На підставі довідки від 23.06.2020 № 183, яка видана Коледжом інформаційних технологій та землевпорядкування НАУ, встановлено що ОСОБА_3 працює у відповідному коледжі за сумісництвом на посаді культорганізатора з 01.03.2017 (т.1, а.с. 83).

На підставі довідки Національного авіаційного університету від 26.03.2021

№ 01.01/120-142 встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді начальника відділу матеріально-технічного забезпечення з 23.10.2020 (т.1, а.с. 76).

У матеріалах справи містяться копії договорів про тимчасове проживання у студентському гуртожитку № 59-3/кп від 06.08.2015, № 15-31/кп від 25.07.2016, №47-31/кп від 28.07.20217,№47-31/кп від 01.10.2018, №47-31/кп від 16.07.2019, №47-31/кп від 09.07.2020, із змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 разом із сім`єю проживав у період з 2015 по 2021 рік у студентському гуртожитку АДРЕСА_3 (т.4, а.с. 80-91).

Також у матеріалах справи містяться копії довідок про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій вказано, що їх місце проживання було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 (т.4, а.с. 22, 34).

Відповідно до Інформаційної довідки № 393276602 від 03.09.2024 встановлено, що ОСОБА_2 у період з 11.12.2020 по 26.07.2021 на праві власності володів квартирою за адресою:

АДРЕСА_5 (т.1, а.с. 77-78)

Відповідно до змісту Розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.03.2021 № 188 «Про квартирний облік громадян, які проживають у Святошинському районі м. Києва» встановлено, що ОСОБА_3 , разом із членами сім`ї прийняті на квартирний облік. Підстава: проживання в гуртожитку (т.1, а.с. 80).

У матеріалах справи міститься Витяг з протоколу № 2 засідання житлової комісії Національного авіаційного університету від 02.04.2021 згідно якого ОСОБА_2 начальника відділу матеріально-технічного забезпечення на підставі його заяви включено до контрольного списку працівників Національного авіаційного університету, які перебувають на квартирному обліку у відділах обліку та розподілу житлової площі районних а місті Києві державних адміністрацій (т.1, а.с. 86).

Відповідно до Протоколу № 3 засідання житлової комісії Національного авіаційного університету від 20.05.2021, ухвалено надати ОСОБА_2 начальнику відділу матеріально-технічного забезпечення, на сім`ю у складі 4 осіб трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 (т. 1, а.с. 87-92).

Відповідно до Протоколу № 14 засідання житлової комісії Національного авіаційного університету від 12.08.2022 ухвалено делегувати органу приватизації державного житлового фонду Солом`янської в місті Києві державної адміністрації право на прийняття рішення з питання приватизації трикімнатної квартири АДРЕСА_6 , яка була надана ОСОБА_2 начальнику відділу матеріально-технічного забезпечення згідно з розпорядженням Солом`янської в місті Києві державної адміністрації від 31.05.2021 № 351 (т.1, а.с. 97 - 108).

Відповідно до витягу із Розпорядження Солом`янської в місті Києві державної адміністрації від 31.05.2021 № 351 було затверджено спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету Національного авіаційного університету від 20.05.2021 про надання ОСОБА_2 та членам його родини трикімнатної квартири АДРЕСА_6 (т.4, а.с. 61).

В матеріалах справи міститься копія заяви від 20.01.2023, яка подана ОСОБА_2 до Відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Солом`янської в місті Києві державної адміністрації щодо передачі йому та членам його сім`ї в приватну власність спірної квартири. На вказаній заяві міститься відбиток печатки із позначенням «Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» ідентифікаційний код 43352162» та підпис в графі «Керівник підприємства по обслуговуванню житла» із зазначення прізвища та ініціалів « ОСОБА_7 » (т.4, а.с. 3).

Також у матеріалах справи міститься копія листа Національного авіаційного університету від 16.08.2022 №54/1105 в якому університет просить здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1 та деоегує органу приватизації державного житлового фонду Солом`янської в місті Києві державної адміністрації рішення з питань приватизації квартири (т.4, а.с. 4).

У матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про право власності від 06.03.2023, згідно якого квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної, спільної часткової власності ОСОБА_2 та членами його смі`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частках (т.2, а.с. 44).

Відповідно до Інформаційної довідки № 393277267 від 03.09.2024 встановлено, що 16.03.2023 здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частках (т. 1, а.с. 93).

У матеріалах справи також міститься копія Акту №000300-21/25 від 24.06.2024, який складений Державною аудиторською службою України за результатами здійснення ревізії фінансово-господарської діяльності Національного авіаційного університету, в якому, зокрема, міститься висновок Держаудитслужби про порушення порядку приватизації квартир в університеті, в тому числі квартири АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 34-68).

У матеріалах справи також міститься копія договору купівлі- продажу квартири від 29.10.2024, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продали квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (т.3, а.с. 107-109).

Зазначені вище обставини встановлені судом на підставі письмових доказів, які суд вважає належними, допустимими та достовірними.

У заяві свідка, яка подана третьою особою ОСОБА_2 , останній повідомив, що погодження на приватизації спірної квартири отримував від голови правління

ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» ОСОБА_7. через ОСОБА_6 . Заяву про приватизацію була передана ОСОБА_2 особисто ОСОБА_7 , разом із заявою ОСОБА_8 . Особисто факт підписання заяви ОСОБА_7 , ОСОБА_2 не бачив, так як ОСОБА_7 , повідомив, що йому потрібен певний час для вивчення цього питання перед візуванням. Після візування ОСОБА_7 передав завізовані заяви ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що він є головою Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА». Він не здійснював проставлення печатки і підпису на заяві від 20.01.2023, яка подана ОСОБА_2 до Відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Солом`янської в місті Києві державної адміністрації. Вважає, що відбиток печатки і його підпис на вказаній заяві підроблені з приводу чого він звертався до органів поліції.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , повідомив, що він в минулому працював у Національному авіаційному університеті і знайомий із своїм колегою ОСОБА_2 . ОСОБА_13 також як працівник отримав квартиру для себе і членів сім`ї. В подальшому також здійснював приватизацію наданої йому квартири. Разом із ОСОБА_2 зустрічались із ОСОБА_7 і передали йому заяви для візування. Під час зустрічі ОСОБА_7 повідомив, що йому потрібен певний час для вивчення питання візування відповідних заяв. В подальшому ОСОБА_7 особисто передав ОСОБА_13 завізовані заяви із підписами та печатками. Після цього ОСОБА_13 передав ОСОБА_2 його заяву, завізовану ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , повідомив, що він є чоловіком відповідача ОСОБА_1 . Разом із дружиною тривалий час здійснювали пошук квартири для проживання їхньої доньки і внуків. Для купівлі квартири ним було здійснено продаж належної йому квартири та гаражного боксу. Пошук квартири здійснювали за допомогою агента по нерухомості ОСОБА_12 . До придбання квартири не він, не члени його родини не були знайомі з ОСОБА_2 та його дружиною.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , повідомила, що є донькою відповідача ОСОБА_1 . Разом із батьками тривалий час здійснювала пошук квартири для її проживання. Квартира придбавалась за заощадження батьків. До придбання квартири вона не була знайома з ОСОБА_2 та членами його сім`ї.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , повідомила, що вона працює агентом з пошуку нерухомості. Із відповідачем вона познайомилась, коли остання звернулась до неї із пошуку квартири. Вона пропонувала відповідачу і членам її родини кілька варіантів серед яких їх зацікавила саме спірна квартира. Продаж спірної квартири ОСОБА_2 та членами його сім`ї здійснювався за ринковою ціною і жодних заборон впродовж підготовки та підписання правочину із купівлі-продажу квартири нотаріусом не було виявлено.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Щодо приватизації житла, яка на праві господарського відання закріплена за державним закладом освіти.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно приписів ст. 47 Конституції України кожному гарантується право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

У ст. 345 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

У ч.ч. 1, 3, 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вказано, що до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права

та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством.

Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають вилученню, крім випадків, встановлених законом.

Об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

У п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заклад вищої освіти - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей.

Відповідно до норм ч.ч. 1,2 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту» матеріально-технічна база закладів вищої освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші матеріальні цінності.

Відповідно до законодавства та з урахуванням організаційно-правової форми закладу вищої освіти з метою забезпечення його статутної діяльності засновником (засновниками) закріплюються на основі права господарського відання або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, комунікації, обладнання, транспортні засоби та інше майно.

Майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством.

Аналізуючи вищевказані норми Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі № 296/8558/21 сформував такий правовий висновок: «Із системного аналізу зазначених вище норм права вбачається, що заборона приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти, закріплена статтею 80 Закону України «Про освіту», є загальним правилом, у той час як стаття 70 Закону України «Про вищу освіту» встановлює заборону передачі майна у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників вищого навчального закладу та вищого колегіального органу самоврядування вищого навчального закладу і містить виключення - «крім випадків, передбачених законодавством».

Відповідний правовий висновок був також застосований у постанові Верховного Суду від 13.12.2023 у справі № 295/13310/21.

Отже, Верховним Судом сформована правова позиція, відповідно до якої ч. 2 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту» є спеціальною нормою, яка на відміну від норми

ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», передбачає можливість приватизації у порядку передбаченому законодавством житлових приміщень, які на відповідному праві закріплені за закладам вищої освіти і не використовуються в освітньому процесі.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до обставин встановлених вище, ОСОБА_2 , як працівник Національного авіаційного університету, який перебував разом із сім`єю на квартирному обліку, був забезпечений житлом рішенням уповноважених органів Національного авіаційного університету і в подальшому разом із членами здійснив його приватизацію відповідно до норм чинного законодавства.

При цьому суд не погоджується з доводами представника позивача, щодо не можливості застосування правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 06.11.2023 у справі № 296/8558/21 у зв`язку із відмінними обставинами набуття у користування державним житлом працівником закладу вищої освіти.

У вказаній постанові Верховний Суд розтлумачив співвідношення ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» та ч. 2 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту» та особливості їх застосування у спірних відносинах, які виникають з приводу приватизації житлових приміщень, які належать державним закладам вищої освіти.

При цьому зміст вказаних норм суттєво не змінився після змін внесених до

ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо ефективного управління майном закладів вищої освіти державної і комунальної форми власності» №1557-ІХ від 17.06.2021.

Враховуюче вищевикладене та з урахуванням наведених висновків Верховного Суду, суд вважає, що в процесі набуття ОСОБА_2 та членами його родини права власності на спірну квартиру були відсутні порушення приписів ч. 2 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту».

Щодо підстав проживання ОСОБА_2 та членів його сім`ї у гуртожитку та прийняття на квартирний облік.

У позові представник позивача вказує , що ОСОБА_2 та члени його сім`ї проживали у гуртожитку в порушення норм Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а тому безпідставно були прийнятті на квартирний облік.

Аналізуючи вказані аргументи позивача суд звертає увагу на таке.

У преамбулі Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» вказано, що цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону.

У п. 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» вказано, що сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, що є об`єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної спеціальної служби транспорту, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій (крім тих, що знаходяться поза межами військових частин, закладів, установ, організацій), державних навчальних закладів (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників), Національної академії наук України (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей).

Отже вказані норми Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» регулюють питання забезпечення прав мешканців гуртожитків на приватизацію жилих приміщень у цих гуртожитках, а не питання прийняття на квартирний облік мешканців гуртожитків відповідним органом місцевого врядування.

Крім того дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не поширюється на гуртожитки, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні державних навчальних закладів (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників).

Як вбачається із змісту договорів про тимчасове проживання у студентському гуртожитку № 59-3/кп від 06.08.2015, № 15-31/кп від 25.07.2016, №47-31/кп від 28.07.20217, №47-31/кп від 01.10.2018, №47-31/кп від 16.07.2019, №47-31/кп від 09.07.2020, ОСОБА_2 разом із сім`єю проживали у період з 2015 по 2021 рік у студентському гуртожитку і доказів надання вказаному гуртожитку статусу гуртожитку сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників позивачем до матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними твердження позивача, що ОСОБА_2 та члени його сім`ї в силу Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не мали право на прийняття на квартирний облік.

Слід звернути увагу, що питання прийняття осіб на квартирний облік регулюється Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 №470, якою затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (далі - Правила).

У п.п. 2, 8 Правил вказано, що жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті. Квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

У п/п 6 п. 13 Правил вказано, що на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни. які проживають у гуртожитках.

Згідно п. 15 Правил на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 та члени його сім`ї мешкали у гуртожитку, не були забезпечені житлом у м. Києві, то на думку суду, відповідно до вищенаведених приписів Правил, мали право на прийняття на квартирний облік у місті Києві за місцем реєстрації свого місця проживання у гуртожитку (відповідно у Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації).

Щодо тверджень про використання ОСОБА_2 в процесі приватизації житла підробленого документа.

Однією з підстав позову є твердження позивача, що в процесі приватизації житла ОСОБА_2 використав заяву від 20.03.2023 про приватизацію спірної квартири, яку подав до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, на якій були підроблені відбиток печатки обслуговуючої організації ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» та підпис голови правління ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» ОСОБА_7.

Доказом вказаного твердження позивача є покази свідка - голови правління ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» ОСОБА_7 , які надані у судовому засіданні, що останній не візував вищезазначену заяву ОСОБА_2 .

Водночас ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_13 надали покази, що відповідна заява була особисто передана ОСОБА_7 і останній повернув завізовану заяву особисто ОСОБА_13 .

Оцінюючи вказані докази суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У ст. 80 ЦПК України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом на стадії дослідженні доказів, які містяться в матеріалах оглянуто копію заяви від 20.01.2023, яка подана ОСОБА_2 до Відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Солом`янської в місті Києві державної адміністрації щодо передачі йому та членам його сім`ї в приватну власність спірної квартири. Відбиток печатки із позначенням «Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» ідентифікаційний код 43352162» та підпис в графі «Керівник підприємства по обслуговуванню житла» на відповідній заяві є схожими на відповідні відбиток і підпис, які містяться на листі ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» від 17.09.2024 № 17/09/2024-2, копія якого долучена до матеріалів справи (т.1, а.с. 127).

За вказаних обставин, суд вважає, що доведення факту підроблення відбитку печатки та підпису особи потребує висновків експертів за результатом проведення відповідних експертних досліджень.

Позивачем не надано до матеріалів справи відповідних висновків експерта з дослідження питання належності відбитку печатки та підпису ОСОБА_7 на заяві ОСОБА_2 від 20.03.2021 ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» та його керівнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У цій справі позивач не був позбавлений можливості замовити проведення відповідного експертного дослідження самостійно, або, в разі неможливості, вимагати перед судом призначення відповідної судової експертизи в межах розгляду цієї справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено факт підроблення на заяві від 20.01.2023, яка подана ОСОБА_2 до Відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Солом`янської в місті Києві державної адміністрації щодо передачі йому та членам його сім`ї в приватну власність спірної квартири відбиток печатки ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» та підпису його керівника.

З огляду на зазначене, суд вважає, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 набули право власності на спірну квартиру у спосіб передбачений чинним законодавством і в подальшому як власники мали право на її продаж ОСОБА_1 .

За вказаних обставини суд вважає, що ОСОБА_1 правомірно володіє спірною квартирою, а отже відсутні підстави для витребування у відповідача спірної квартири на користь позивача на підставі ст. 387 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява Державного некомерційного підприємства «ДЕРЖАВНИЙ УНІВЕРСИТЕТ «КИЇВСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ ІНСТИТУТ» про витребування майна з чужого незаконного володіння не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи відмову у позові, заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2024 підлягають скасуванню.

З огляду на відмову у позові та враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись вищевикладеним та ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України суд,

ухвалив:

У задоволенні позову Державного некомерційного підприємства «ДЕРЖАВНИЙ УНІВЕРСИТЕТ «КИЇВСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ ІНСТИТУТ» до ОСОБА_1 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство освіти і науки України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2024 у справі №760/25405/24.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ДЕРЖАВНИЙ УНІВЕРСИТЕТ «КИЇВСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ ІНСТИТУТ», код за , місцезнаходження: просп. Гузара Любомира, 1, м. Київ, 03058;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_7 ;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Міністерство освіти і науки України, код за , місцезнаходження: м. Київ, просп. Берестейський, буд. 10;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_8 ;

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_8 ;

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_8 ;

ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_8 ;

Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація ,, місцезнаходження: 03151, м. Київ, просп. Повітряних Сил, буд 41.

Суддя О. Майстренко