Справа №489/7746/24 Головуючий у 1-й інстанції Костюченко Г. С.
Провадження № 22-ц/812/1632/25 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем: Богуславською О. М.,

за участі: представниці заявника Захаренкової А. Ю.,

представниці особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , яка подана від її імені

адвокаткою Сидоренко Тетяною Володимирівною,

на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 квітня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Костюченко Г. С. в залі суду в місті Миколаєві зі складанням повного судового рішення, у справі

за заявою

Миколаївської міської ради,

заінтересована особа Друга Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області

про визнання спадщини відумерлою ,-

ВСТАНОВИВ :

7 жовтня 2024 року Миколаївська міська рада звернулася до суду з заявою про визнання відумерлою спадщини у виді квартири АДРЕСА_1 , що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 квітня 2025 року заява Миколаївської міської ради задоволена, ухвалено про визнання відумерлою спадщини у виді квартири АДРЕСА_1 , що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час ухвалення рішення суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємців за законом або за заповітом, після смерті спадкодавиці, немає.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , як особа, що не брала участі у розгляді справи, та від імені якої діє адвокатка Сидоренко Т. В., подала апеляційну скаргу, у який просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви міської ради. Посилалася на те, що є особою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса, якою відкрита спадкова справа. Тому ухвалюючи рішення про визнання спадщини відумерлою за поданою заявою міської ради, суд першої інстанції не залучив її до участі у справі, але вирішив питання про її права та обов`язки.

Миколаївською міською радою на апеляційну скаргу подано відзив, в якому представниця заявника вказала на відсутність порушення прав та інтересів ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що суд не вирішував питання про її законний інтерес, так як вона не є спадкоємицею померлої ні за законом, ні за заповітом.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, а ухвалою від 29 серпня 2025 року справу призначено до розгляду у судове засідання на 24 вересня 2025 року на 11.00 годину з викликом учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів виходить з наступного.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Статтею 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі №668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Тобто, у разі з`ясування, що рішенням суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи не вирішувалося, апеляційний суд закриває апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, а не розглядає справу по суті.

Частина перша статті 352 ЦПК України визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Схожого за змістом висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Відкривши апеляційне провадження і призначивши справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, суд апеляційної інстанції забезпечив право заявниці на перевірку її аргументів, передусім чи вирішено оскаржуваним рішенням питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_2 .

Втім, аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про те, що заявниця ОСОБА_2 не наводить аргументів, за яких апеляційний суд мав би встановити порушення її прав або встановлення для неї обов`язків рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 квітня 2025 року, як особи, якій іншим рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 травня 2024 року, що набрало законної сили, відмовлено у встановленні факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавицею не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та як наслідок відмовлено у визнанні права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом.

При цьому, апеляційний суд констатує відсутність порушення оскаржуваним судовим рішенням прав, свобод, інтересів та обов`язків ОСОБА_2 , оскільки оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось питання щодо її прав, свобод та інтересів.

Так, на час звернення Миколаївської міської ради до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою відповідно до статті 1277 ЦК України, спадкоємці за заповітом та законом, після смерті ОСОБА_3 , відсутні. Право на спадок ОСОБА_2 , як спадкоємиці четвертої черги, на підставі поданої нею заяви про прийняття спадщини, не доведено, зокрема і в судовому порядку, тобто у розумінні статей 1222-1223 ЦК України вона не є спадкоємицєю за законом, а тому її права чи інтереси при прийнятті рішення про визнання спадщини відумерлою не можуть бути порушені.

При тому питання про відкриття спадкової справи на підставі заяви ОСОБА_2 судом першої інстанції досліджувалося до ухвалення ним 22 квітня 2025 року судового рішенням, яким ґрунтовно встановлено, що незважаючи на подачу заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_2 не є спадкоємицею за законом, оскільки немає як кровної спорідненості з померлою, так і нею не доведено при розгляді іншої справи обставин, які давали би їй право на спадкування, після смерті ОСОБА_3 .

Тому судом першої інстанції правильно встановлено обставини цієї справи, за якими обґрунтовано визначено відсутність підстав для залучення ОСОБА_2 до участі у розгляді справи, внаслідок чого ним ухвалено судове рішення, яке не стосується прав та інтересів ОСОБА_2 та яке не покладає на неї якихось обов`язків.

Право ж на апеляційне оскарження рішення суду особа, яка не брала участі у розгляді справи, має, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Ураховуючи наведене, колегія суддів висновує про необхідність закриття апеляційного провадження з підстав, прямо передбачених пунктом 3 частини 1 статті 362 ЦПК України.

За положеннями пункту 3 частини 1, частини 2 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановлює ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Враховуючи те, що оскаржуваним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 квітня 2025 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалося, колегія суддів вважає за необхідне апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 квітня 2025 року закрити.

Керуючись ст. ст. 260, 268, 362, 390 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана від її імені адвокаткою Сидоренко Тетяною Володимирівною, на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 квітня 2025 року у справі за заявою Миколаївської міської ради про визнання спадщини відумерлою - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Т. В. Крамаренко