1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/9582/25 2-о/335/316/2025
про залишення позовної заяви без руху
26 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 подану через представника ОСОБА_2 , заінтересована особа Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території,-
26.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою поданою через представника ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.
Розглянувши дану заяву суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Крім того, із врахуванням норми ч.3 ст.294 ЦПК України, до форми та змісту заяви із додатками застосовуються й норми ст. 175-177 ЦПК України.
Так, суддя, перевіривши виконання вимог ст.175-177, 318 ЦПК України, встановив, що заява підлягає залишенню без руху у зв`язку із таким.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій № 376 від 28.02.2025 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
За нормою абз. 2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно зі ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Якщо один із подружжя помер до набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, вважається, що шлюб припинився внаслідок його смерті. Якщо у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу один із подружжя помер, вважається, що шлюб припинився внаслідок його розірвання.
Стаття 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
З заяви ОСОБА_1 слідує, що він є колишнім чоловіком ОСОБА_3 , оскільки шлюб між ними розірвано, про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 22.06.2007, актовий запис № 84 вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області.
Таким чином після розірвання шлюбу статус члена сім`ї втрачається.
Разом з тим, згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Житлове законодавство також широко використовує поняття «член сім`ї». Так, ст. 64 Житлового кодексу Української РСР (ЖК УРСР) до членів сім`ї наймача відносить дружину наймача, їхніх дітей і батьків; також членами сім`ї наймача можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть із ним спільне господарство.
Окрім кодифікованих нормативно-правових актів, законодавець застосовує поняття «член сім`ї» і в інших правових документах, де висловлені різні підходи до його розуміння.
Члени сім`ї - це особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання (Закон України «Про попередження насильства в сім`ї» від 15 листопада 2001 року).
Члени сім`ї - це особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, в тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 7 квітня 2011 року).
Отже, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №243/385/19ц якщо заявник не може підтвердити, що він є родичем або членом сім`ї особи факт смерті якої просить встановити, то суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України, заявник не має права на звернення до суду із відповідною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.
Як вже зазначалося, то заявник ОСОБА_1 , який наразі звернувся з заявою про встановлення факту смерті, є колишнім чоловіком ОСОБА_3 і відомостей про те, що вони після розірвання шлюбу продовжували спільне проживання та ведення спільного господарства ним не наведено.
При цьому заявник посилається на те, що він є батьком їх сумісного сина, який є студентом та проживає разом з заявником та має намір прийняти спадщину після смерті матері. Відомостей про вік сина та копії його свідоцтва про народження до заяви не долучено.
Причини, які перешкоджали б синові звернутись з заявою про встановлення факту смерті його матері, заявником не наведені.
В залежності від віку спільної дитини зазначених в заяві осіб заявник може або ж не може рахуватися її законним представником.
Відсутність у заяві відомостей щодо встановлення факту, який пов`язує заявника та померлу сімейним побутом не дає суду можливості зробити висновок, чи дійсно ОСОБА_1 та померла ОСОБА_3 є членами сім`ї і встановлення такого факту вплине саме на його права, обов`язки чи законні інтереси, при наявності спадкоємців першої черги.
Без мети встановлення факту, суддя не змозі визначитись із колом осіб, на права чи інтереси яких може вплинути рішення по справі, тобто з колом заінтересованих осіб.
Таким чином, заявнику, на виконання абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, необхідно довести те, що він має право на звернення з такою заявою та відсутність такої можливості у безпосередніх спадкоємців померлої.
Принагідно суд вважає за необхідне роз`яснити, що син заявника та померлої ОСОБА_3 має право звернутися до суду особисто або через свого представника скориставшись правничою допомогою.
Також у заяві містяться описки щодо особи, яка померла та ступеня споріднення її з заявником, зокрема в четвертому абзаці позову зазначено, що про «факт смерті батька заявниці свідчить свідоцтво про смерть російського зразка, яке надіслала з окупації матір померлої…».
Як вже зазначалось, що до членів сім`ї відносяться зокрема діти, тому син померлої має право самостійно звернутися до суду з заявою про встановлення смерті його матері.
Тому підстави звернення заявника ОСОБА_1 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з заявою про встановлення факту смерті його колишньої дружини ОСОБА_3 підлягають уточненню.
Також відомості заявника зазначено в неповному обсязі як це передбачено п. 2 ч. 3 ст. 175 та ст. 318 ЦПК, немає точної адреси його місця проживання, номеру засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, задля забезпечення його завчасного повідомлення про судове засідання, зважаючи на скорочені строки розгляду справи такої категорії.
Згідно зі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява, яка подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.
Отже, зазначену заяву слід залишити без руху, надавши заявнику строк на усунення недоліків.
Спосіб усунення недоліків заяви полягає в поданні заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду та з наданням копій заяви з доданими матеріалами у кількості примірників для вручення заінтересованим особам.
Керуючись ст. 175,177, 185, 293, 294 ЦПК України, суддя, -
Заяву ОСОБА_1 подану через представника ОСОБА_2 , заінтересована особа Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території - залишити без руху.
Надати заявнику 5-денний строк для усунення недоліків, який обчислюється з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.
Роз`яснити що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.О. Романько