Справа № 209/4046/24
Провадження № 2/209/96/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського

в складі:головуючого- судді Корнєєвої І.В.

за участі секретаря Смірнової О.А.

представника позивача Усенко С.О

представника позивача адвоката Демінова О.І.

представника відповідача адвоката Шипіленка Р.О.

представника третьої особи адвоката Переверзева І.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду у місті Кам`янське цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Світлана 2000» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову, ОСОБА_2 , про стягнення сплаченої заборгованості в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство «Світлана 2000» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову, ОСОБА_2 , про стягнення сплаченої заборгованості в порядку регресу.

Позов обґрунтовано наступним .

22 січня 2014 року між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики , відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримано в борг 250 000 доларів США з кінцевим строком повернення не пізніше 31 грудня 2015 року.

Цього ж дня на забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним договором позики між ОСОБА_2 та ПП «Світлана- 2000», а також ПП «Феміда» як поручителями було укладено окремі договори поруки , відповідно до якого ПП «Світлана-2000» поручилося перед кредитором за виконання боржником свого зобов`язання частково і відповідальність поручителя обмежується сумою 175 000 доларів США.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 свого обов`язку за договором позики від 22.01.2014 року, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до суду про стягнення заборгованості з позичальника та поручителів.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Світлана-2000» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 22 січня 2014 року у розмірі 4 343 500,00 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Феміда» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 22 січня 2014 року у розмірі 1 861 500,00 грн.

В ході виконавчого провадження №54501201, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по справі № 173/614/16-ц про стягнення з ПП «Світлана-2000» суми заборгованості в розмірі 4 343 500 грн., державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ПП «Світлана-2000» В рахунок часткового погашення боргу державним виконавцем звернуто стягнення на нерухоме майно ПП «Світлана-2000», а саме двоповерхову будівлю, кафе, загальною площею 148,60 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , таке майно було передано стягувану за ціною 1 439 900 грн.. У листопаді 2021 року з ПП «Свілана-2000» примусово було списано залишкову заборгованість за виконавчим листом, а також суму виконавчого збору та суми витрат на проведення виконавчих дій. 23.11.2021 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним погашенням заборгованості по виконавчому листу, виданому по справі №173/614/16-ц про стягнення з ПП «Світлана-2000» суми заборгованості в розмірі 4 343 500 грн. , в результаті чого до ПП «Свілана-2000» перейшли усі права кредитора щодо боржника ОСОБА_1 в частині сплаченої заборгованості в сумі 4 343 500 грн, суми виконавчого збору в розмірі 434 350 грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 377,71 грн., в тому числі право на зворотню вимогу (регрес) до боржника.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 у порядку регресу на користь позивача сплачену ПП «Світлана-2000» по договору позики від 22 січня 2014 року в межах виконавчого провадження №54501201:-заборгованість в розмірі 4 343 500 грн., - суму сплаченого виконавчого збору у розмір 434 350 грн., - суму витрат на проведення виконавчого провадження 377,71 грн.

21 січня 2025 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Шипеленком Р.О. подано до суду клопотання про зупинення провадження по справі до набуття законної сили судовими рішеннями у справі № 173/1445/24 у зв`язку з тим, що у Верхньодніпровському районному суді Дніпропетровської області розглядається скарга ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження №54501201 від 25.11.2021 року при примусовому виконанню виконавчого листа № 173/614/16-ц, виданого 26.06.2017 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області. Стягувач ОСОБА_2 зазначила, що на момент винесення судового рішення 22.07.2016 року стягнуто з ПП «Світлана -2000» 4343 500 грн.,виходячи з курсу долара 24,82 грн., що еквівалентно 175 000 тисяч доларів, Держвиконавцем виходила із суми гривневого еквіваленту, встановленого у рішенні суду від 22.07.2016 року та не звертала уваги на той факт, що в резолютивній частині рішення визначено курс валют станои на 22.07.2016 року, тому має застосовуватися еквівалент в національній валюті на момент виконання здійснення відповідного погашення у виконавчому провадженні. За час здійснення виконавчого провадження боржником було погашено 160 732,83 доларів США- 52 337,73 доларів США(що дорівнює 1 439 900 грн. за курсом НБУ на 03.01.2019 р.) за рахунок передачі майна боржника стягувану;-2 507,54 доларів США (що дорівнює 66 246,75 грн. за курсом НБУ на 27.10.2021 року); - 105 887,56 доларів США (що дорівнює 2 822 835,25 грн. за курсом НБУ на 23.11.2021 року). На момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження боржник не сплатив всю суму заборгованості в доларах США, тому у державного виконавця не було підставі для закінчення виконавчого провадження. Відповідно розгляд вказаної скарги на дії державного виконавця та наслідки цього розгляду мають прямий вплив на розгляд цієї справи,яку неможливо вирішити без встановлення Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області обставин , пов`язаних з виконанням рішення Верхньодніпровського суду Дніпропетровської області від 22.07.2016 року по справі № 173/614/16-ц.

Ухвалою від 24 січня 2025 року Дніпровський апеляційний суд витребував із Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу за даним позовом ПП «Світлана-2000» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення сплаченої заборгованості у порядку регресу для розгляду апеляційних скарг на ухвалу суду від 08.01.2025 року про забезпечення позову.

28 січня 2025 року до суду надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Світлана-2000», особа,яка бере участь у справі ОСОБА_1 про стягнення з ПП «Світлана -2000» на користь ОСОБА_4 20 804,29 доларів США. Позов обґрунтовано наступним.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду від22.07.2016 року у справі № 173/614/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23.02.2017 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 , а саме вирішено, серед іншого стягнути з Приватного підприємства «Світлана- 2000» на користь ОСОБА_2 4 343 500 грн. заборгованості за укладеним договором позики за курсом валют станом на 22.07.2016 року. Тобто, заборгованість стягнута судом дорівнює 175 000 доларів США , виходячи з офіційного курсу гривні до долара США станом на 22.07.2016 року 24,82 грн. За час здійснення виконавчого провадження № 54501201 боржником було погашено 160 732,83 доларів США- 52 337,73 доларів США(що дорівнює 1 439 900 грн. за курсом НБУ на 03.01.2019 р.) за рахунок передачі майна боржника стягувану;-2 507,54 доларів США (що дорівнює 66 246,75 грн. за курсом НБУ на 27.10.2021 року); - 105 887,56 доларів США (що дорівнює 2 822 835,25 грн. за курсом НБУ на 23.11.2021 року).На підставі ст.. 625 ЦК України позивач за зустрічним позовом нарахувала 3% річних за період прострочення з 03.04.2017 року по 23.02.2024 року в загальній сумі 20 804,29 доларів США від сум заборгованості по періодам її погашення , виходячи з приведених вище сум перерахунку виплат боржника у гривневому еквіваленті у долари США.

!6 квітня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шипіленка Р.О. до суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку з тим , що

В провадженні Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська знаходиться цивільна справа № 209/2804/20 за позовом ПП «Світлана-2000» про визнання недійсним договору поруки від 22.01.2014 року ,укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Світлана -2000»,в той час як правовою підставою позовної заяви ПП «Світлана -2000» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченої заборгованості у порядку регресу вказано ст.. 556 ЦК україни , згідно з частиною другою якої до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою,переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні , в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.. Тому позиція позивача за двома позовами є діаметрально протилежною позиції позивача у справі № 209/4046/24. Наявна об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська цивільної справи № 209/2804/20,оскільки вв справі № 209/2804/20 встановлюються обставини , що є первісними і головними відносно питань,які мають бути вирішені судом при розгляді справи № 209/4046/24. Просить зупинити провадження по справі № 209/4046/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 209/2804/20.

28 квітня 2025 року до суду з Дніпровського апеляційного суду надійшла цивільна справа № 209/4046/24 після апеляційного перегляду ухвали суду від 21 січня 2025 року.

12 травня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача ПП «Світлана-2000» про забезпечення позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Кам`янського від 14 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Демінова О.І. у забезпеченні позову

Ухвалою від 02 червня 2025 року Дніпровський апеляційний суд витребував із Дніпровського районного суду міста Кам`янського цивільну справу за даним позовом ПП «Світлана-2000» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення сплаченої заборгованості у порядку регресу для розгляду апеляційних скарг на ухвалу суду від 14 травня 2025 року про відмову у забезпеченні позову.

08 вересня 2025 року до суду з Дніпровського апеляційного суду надійшла цивільна справа № 209/4046/24 після апеляційного перегляду ухвали суду від 14 2025 року.

У підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 не з`явилися , про дату , час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шипіленко Р.О. , представник третьої особи адвокат Переверзев І.В., представники позивача адвокат Демінов О.Г. та ОСОБА_5 не заперечували проти проведення підготовчого засідання за відсутності відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 .

У підготовчому судовому 23 вересня 2025 року засіданні представник відповідача - адвокат Шипіленко Р.О. просив залишити без розгляду клопотання про зупинення провадження по справі до набуття законної сили судовими рішеннями у справі № 173/1449/24, яка знаходилася в провадженні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця, як таке , що втратило свою актуальність. Підтримав своє про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справі № 209/2804/20, яка знаходиться в провадженні Баглійського районного суду Дніпропетровської області за позовом ПП «Світлана -2000 » про визнання недійсним договору поруки від 22 січня 2014 року , укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Світлана-2000». Також вважає , що позов третьої особи ОСОБА_2 підлягає прийняттю до розгляду сумісно з первісним позовом ПП «Світлана-2000», бо ці вимоги взаємопов`язані та підлягають сумісному розгляду.

У підготовчому судовому засіданні 23 вересня 2025 року представник третьої особи ОСОБА_2 - адвокат Переверзев І.В. підтримав клопотання представника відповідача адвоката Шипіленка Р.О. про зупинення провадження по справі до розгляду Багійським районним судом справи про визнання договору поруки недійсним, бо позиція позивача за позовами суперечить одна другій , є правова невизначеність у діях позивача. Позов ОСОБА_2 просить прийняти до розгляду разом з первісним позовом , бо вимоги ОСОБА_6 взаємно пов`язані між собою та підлягають сумісному розгляду.

У підготовчому судовому засіданні представники позивача адвокат Демінов О.І. та ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справ у зв`язку з тим , що рішення Вехньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.07.2016 року набуло законної сили , не скасоване , відсутні перешкоди до розгляду судом позову ПП «Світлана- 2000» до ОСОБА_1 про стягнення сум в порядку регресу. Зупинення провадження по справі потягне за собою тяганину по справі . Заперечують проти прийняття до сумісного розгляду позову третьої особи ОСОБА_2 , бо позовні вимоги ОСОБА_2 не пов`язані з вимогами позивач за первісним позовом та підлягають розгляду окремо.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду , дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Верхньодніпровського районного суду від22.07.2016 року у справі № 173/614/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23.02.2017 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 , стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Світлана-2000»на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 22 січня 2014 року у розмірі 4 343 500,00 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Феміда» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 22 січня 2014 року у розмірі 1 861 500,00 грн.

В ході виконавчого провадження №54501201, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по справі № 173/614/16-ц про стягнення з ПП «Світлана-2000» суми заборгованості в розмірі 4 343 500 грн., державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ПП «Світлана-2000» В рахунок часткового погашення боргу державним виконавцем звернуто стягнення на нерухоме майно ПП «Світлана-2000», а саме двоповерхову будівлю, кафе, загальною площею 148,60 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , таке майно було передано стягувану за ціною 1 439 900 грн.. У листопаді 2021 року з ПП «Свілана-2000» примусово було списано залишкову заборгованість за виконавчим листом,а також суму виконавчого збору та суми витрат на проведення виконавчих дій. 23.11.2021 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним погашенням заборгованості по виконавчому листу , виданому по справі №173/614/16-ц про стягнення з ПП «Світлана-2000» суми заборгованості в розмірі 4 343 500 грн. , в результаті чого до ПП «Свілана-2000» перейшли усі права кредитора щодо боржника ОСОБА_1 в частині сплаченої заборгованості в сумі 4 343 500 грн, суми виконавчого збору в розмірі 434 350 грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 377,71 грн., в тому числі право на зворотню вимогу (регрес) до боржника.

Суд зазначає, що станом на момент розгляду справи вищевказане рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області має законну силу , не скасоване та виконано в повному обсязі , про що постановлена постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження .

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний із встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 6 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. У справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності звільнення з роботи позивача. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першоїстатті 201 ЦПК Українине вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі».

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 та у Постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що: «метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Ознайомившись із мотивами викладеними в клопотанні про зупинення провадження в справі, суд вважає, що підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі, передбачені положеннями ч.1 ст. 251 ЦПК України, відсутні, оскільки зазначені у заяві мотиви неможливості розгляду цієї справи до вирішення цивільної справи в Байгійському районному суді міста Кам`янського не свідчать про об`єктивну неможливість розгляду справи за позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Суд вважає, що зупинення провадження у даній справі без обґрунтованого доведення обставин такого зупинення призведе до порушення законних прав позивача.

Згідно із статтею 210 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, який із дня відкриття провадження у справі не може перевищувати 60 днів для підготовчого провадження і 30 днів для розгляду по суті. Розумність строків розгляду справи згідно статті 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідллендер проти Франції»).

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Враховуючи викладені обставини, суд не вбачає правових підстав для зупинення провадження у справі, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

Відносно прийняття зустрічного позову третьої особи до спільного розгляду з первісним позовом , суд зазначає наступне.

Відповідно доч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу,у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судому у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ч. 6 ст. 30 ЦПК України зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в суді за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших визначених у цій статті правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

Згідно положень ст. 53 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Зазначена стаття чітко регламентує, що самостійні вимоги третіх осіб повинні стосуватися предмету спору. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, та благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір. Задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, робить неможливим задоволення вимог позивача щодо цього предмету спору.

Верховний Суд у постановах від 27.01.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 908/1688/20 та від 13.03.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 916/3245/17 зазначав, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним, при цьому взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах.

Суд зазначає , що рішенням Верхньодніпровського районного суду від 22.07.2016 року у справі № 173/614/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23.02.2017 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 , стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Світлана-2000»на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 22 січня 2014 року у розмірі 4 343 500,00 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Феміда» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 22 січня 2014 року у розмірі 1 861 500,00 грн.

23.11.2021 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним погашенням заборгованості по виконавчому листу , виданому по справі №173/614/16-ц про стягнення з ПП «Світлана-2000» суми заборгованості в розмірі 4 343 500 грн. , в результаті чого до ПП «Свілана-2000» перейшли усі права кредитора щодо боржника ОСОБА_1 в частині сплаченої заборгованості в сумі 4 343 500 грн, суми виконавчого збору в розмірі 434 350 грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 377,71 грн., в тому числі право на зворотню вимогу (регрес) до боржника.

Приймаючи до уваги, що предметом спору за первісним позовом ПП «Світлана-2000» є стягнення грошових коштів на підставі ст.556 ЦК України в порядку регресу з ОСОБА_1 у наслідок виконання судового рішення ПП «Світлана-2000», а третя особа ставить самостійні вимоги щодо стягнення з ПП «Світлана» додаткових грошових сум на підставі ст. 625 ЦК України, а саме 3 % річних за прострочення ПП «Світлана-2000» виконання грошового зобов`язання за рішенням суду, суд приходить до висновку про те, що вимоги позову третьої ОСОБА_2 не стосуються предмета спору за первісним позовом, у зв`язку з чим у прийнятті позову третьої особи з самостійними вимогами слід відмовити, роз`яснивши право звернення до суду з окремим позовом.

Крім того, суд зазначає, що рішенням суду було стягнуто суму боргу на користь ОСОБА_2 солідарно з двох боржників ПП «Світлана- 2000» та ОСОБА_1 , а вимоги третьою особою заявлені тільки до ПП «Світлана- 2000», статус ОСОБА_1 визначений третьою особою, яка особа, яка приймає участь у справі.

Повернення позовної заяви не позбавляє ОСОБА_2 подати свій позов на загальних підставах.

При цьому, суд також враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» (Osman v. the United Kingdom) від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви третьої особи не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача (заявника) на повторне звернення до суду із позовом.

Керуючись ст. 200,251,268, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду клопотання представника відповідача адвоката Шипіленка Р.О. про зупинення провадження по справі до набуття законної сили судовими рішеннями у справі № 173/1449/24, яка знаходилася в провадженні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Шипіленка Р.О. про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справі № 209/2804/20, яка знаходиться в провадженні Баглійського районного суду Дніпропетровської області за позовом ПП «Світлана -2000 » про визнання недійсним договору поруки від 22 січня 2014 року , укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Світлана-2000».

Відмовити у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Світлана - 2000», особа ,яка бере участь у справі- ОСОБА_1 , про стягнення 20 804,29 доларів США та повернути даний позов заявнику.

Роз`яснити, що відмова у прийнятті позовної заяви не перешкоджає зверненню з позовом у загальному порядку, передбаченому ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://dn.dp.court.gov.ua/sud0409/.

Ухвала в частині повернення позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії через Дніпровський районний суд міста Кам`янського.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 26 вересня 2025 року.

Суддя І.В. Корнєєва