Справа № 645/2105/25
Провадження № 2/645/1621/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань - Півінська С.Г..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ніколаєва Володимира Олександровича про відвід головуючого судді Алтухової О.Ю. у справі за позовом за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а но в и в:

У провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова знаходиться вказана цивільна справа №645/2105/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

26.09.2025 року до суду, через підсистему «Електронник суд», надійшла заява представника відповідача - адвоката Ніколаєва В.О. про відвід судді Алтухової О.Ю. Свою заяву представник відповідача - Ніколаєв В.О обґрунтовує тим, що суддя невмотивовано відмовила у поверненні справи до стадії підготовчого провадження та у призначенні автотоварознавчої експертизи, чим позбавила відповідача можливості реалізувати процесуальні права та поставила сторони в нерівне становище. Додатково заявник посилається на отримане від МІА «Європейська безпека» звернення, яке містить відомості про можливу зацікавленість судді у результаті розгляду справи, що в сукупності породжує обґрунтовані сумніви щодо її неупередженості та об`єктивності.

Суд, дослідивши доводи, викладені в заяві, дійшов до наступного.

Підстави для заяви відводу судді передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України.

Статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість або необ`єктивність.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. Статтею 2 Закону передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 1 ст. 7 вказаного вище Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Білуха проти України», наявність безсторонності згідно п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Виходячи з суб`єктивної складової даного поняття то суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Статтею 37 ЦПК України передбачені підстави недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Ухвалою Фрунзенського (нині-Немишлянського) районного суду м.Харкова від 03.04.2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.

Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 10.04.2025 року, призначене підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.07.2025 року підготовче провадження було закрито, призначено дану справу до розгляду та встановлено порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів.

Закриваючи підготовче провадження суд виходив з того, що відповідач та його представник, належним чином повідомлені, повторно не з`явилися до суду, відзив і докази у встановлений строк не подали, а заявлені у клопотаннях наміри щодо подання доказів фактично не реалізували. Окрім того, суд зазначив, що право на звернення до суду та участь у процесі є гарантією доступу до правосуддя, однак воно має межі й повинно реалізовуватися добросовісно без зловживання процесуальними правами, а повторна неявка та неподання доказів свідчать, на думку суду, про відсутність підстав для подальшого відкладення підготовчого засідання, тому, з урахуванням вимог ст.197-198 ЦПК України та неврегульованості спору, справу було призначено до розгляду по суті.

Отже, твердження заявника про те, що суд закрив підготовче провадження «невмотивовано» та «позбавив відповідача можливості реалізувати процесуальні права», спростовуються матеріалами справи.

Ухвалою суду від 25.09.2025 року, постановленою на місті, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 2 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За змістом ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Пунктами 4, 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ч. 4 ст.36ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Долучені заявником докази не викликають у суду сумнів в неупередженості або об`єктивності судді по відношенню до учасників справи та зацікавленості в наслідках її розгляду у зв`язку з чим суд вважає заявлений відвід необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Оскільки, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого представником відповідача відводу судді Алтухової О.Ю. вирішення питання про відвід судді підлягає розгляду у порядку ч.3 ст. 40 ЦПК України.

Керуючись п.5 ч.1 ст.36, ч. 3 ст. 39, ч.ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ніколаєва Володимира Олександровича про відвід головуючого судді Алтухової О.Ю. у справі за позовом за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - вважати необґрунтованою та передати до канцелярії суду для визначення складу суду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Ю. Алтухова