Справа№592/1935/25
Провадження №2/592/1181/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді Титаренко В.В., за участю секретаря судового засідання Каплін А.А., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянув у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна,

встановив:

позивач ОСОБА_3 , через свого представника ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач) та просить суд: визнати спільною сумісною власністю відповідача та позивача майно, а саме: трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м) 61,58, житловою площею (кв. м) 37,1, придбану відповідно до договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 557, виданий 20.04.2018, посвідчений приватним нотаріусом Ануфрієвим А.О.; колісний транспортний засіб Nissan Rogue (легковий універсал - В), 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір білий, тип палива - бензин, vin № НОМЕР_2 , адреса реєстрації транспортного засобу: АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,58 кв. м, житловою площею 37,1 кв. м; 1/2 частину колісного транспортного засобу Nissan Rogue (легковий універсал - В), 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір білий, тип палива - бензин, vin № НОМЕР_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 перебував у шлюб з ОСОБА_4 з 2017 року по 21.01.2025. У період сумісного проживання, за спільні кошти, на ім`я відповідача, ОСОБА_4 , подружжя придбало: трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею(кв. м) 61.58, житловою площею (кв. м) 37.1, відповідно до договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 557, виданий 20.04.2018 та посвідченого приватним нотаріусом Ануфрієвим А.О.; колісний транспортний засіб NISSAN ROGUE (легковий універсал - В), 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір білий, тип палива-бензин, vin № НОМЕР_2 , адреса реєстрації транспортного засобу: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_4 . Відповідно до довідки експерта, вартість трикімнатної квартири становить 1 053000 (один мільйон п`ятдесят три тисячі ) гривень 00 копійок, вартість легкового автомобіля - 635800 (шістсот тридцять п`ять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, а всього на 1 688 800 (один мільйон шістсот вісімдесят тисяч вісімсот) гривень 00 копійок. Позивачу відповідно до чинного законодавства належить майна на половину цієї суми, тобто на 844 400 (вісімсот сорок чотири тисячі чотириста) гривень 00 копійок. Так, трикімнатна квартира, автомобіль, а також все рухоме майно, що знаходиться в нашій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , були придбані подружжям у період сумісного проживання та є їхнім спільним майном, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 70 СК України, частки дружини і чоловіка є рівними.

Ухвалою від 11 лютого 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив по справі підготовче судове засідання.

10 лютого 2025 року суд постановив ухвалу, якою задовольнив заяву представника ОСОБА_3 , адвоката Давидова А.Г., про забезпечення позову та наклав арешт на майно, що зареєстроване за ОСОБА_4 , а саме: трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортний засіб Nissan Rogue, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою від 05 травня 2025 року суд закрив підготовче провадження в цивільній справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті.

Представник відповідача ОСОБА_4 , адвокат Бондарем П.Г., подав відзив на позовну заяву, в якому вказує про те, що в цілому відповідачка погоджується з позовом. Вона не заперечує щодо факту спільно нажитого майна, зокрема, квартири та автомобіля. Зазначає, що між сторонами по справі була усна домовленість щодо поділу майна, згідно з якою позивачу залишається автомобіль, а відповідачці разом з малолітньою донькою: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишається квартира, і тому відповідачка не подавала заяву про стягнення з позивача аліментів на дитину. Крім їхньої спільної дитини, з нею також проживає донька відповідачки від першого шлюбу ОСОБА_6 , яка навчається на стаціонарному відділенні в Сумському будівельному коледжі. Зважаючи на це, відповідачка просить збільшення в частці спільного майна подружжя, а саме в розмірі 60 відсотків від вартості квартири та 60 відсотків від вартості автомобіля, що становить 381480,00 грн від вартості автомобіля і 631800,00 грн від вартості квартири, а всього на суму 1013280,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив збільшити частку майна на користь відповідачки, а саме позивачу 40 %, а відповідачу 60 % від вартості спільного майна.

Суд встановив такі обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2018 (а.с. 8).

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що власником транспортного засобу Nissan Rogue, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , дата реєстрації 04.05.2022 (а.с. 17-18).

Відповідно до довідки експерта, вартість трикімнатної квартири становить 1053000 (один мільйон п`ятдесят три тисячі) гривень 00 копійок, вартість легкового автомобіля - 635800 (шістсот тридцять п`ять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок (а.с. 5-7).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 27 жовтня 2017 року (а.с. 19).

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частинами 1, 2 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч. 3 ст. 70 СК України).

Зважаючи на встановлені обставини, враховуючи, що спірне майно придбано сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, а також те, що сторони не заперечують щодо правового статусу зазначеного майна, суд дійшов висновку, що спірне майно, а саме квартира та автомобіль, є спільною сумісною власністю подружжя (позивача та відповідача), не зважаючи на те, що воно оформлене на ім`я одного з подружжя відповідачку.

Суд не вбачає підстав для збільшення частки ОСОБА_4 з огляду на таке.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України).

Обґрунтовуючи позицію щодо збільшення частки відповідачки у майні подружжя, остання посилалась на те, що з нею залишилась проживати їх спільна дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачка не зверталась до суду з вимогами про стягнення аліментів з позивача на її утримання.

В судовому засіданні представник відповідачки повідомив, що відповідачка щомісячно отримує від позивача грошові кошти на утримання їх спільної дитини, проте вважає їх розмір недостатнім, заразом до суду з позовом про стягнення аліментів не зверталась.

Проте, доказів на підтвердження того, що розмір грошових коштів, які позивач надає на утримання дитини, є недостатнім відповідачка не надала. Також не надані докази на підтвердження того, що позивач ОСОБА_3 не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, відповідачка та її представник не надали. Крім того відсутні докази на підтвердження існування між позивачем та відповідачкою домовленості про поділ майна в рахунок стягнення аліментів.

Суд зауважує, що проживання спільної дитини разом з відповідачкою, з огляду на встановлені обставини та положення ст. 70 СК України, саме по собі не є підставою для збільшення частки в майні одному з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, відповідачка не довела.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 27.12.2019 справа №297/2837/17, від 02.02.2020 справа №448/1722/16, від 24.09.2020 справа №570/685/19.

Підсумовуючи викладене, суд не вбачає підстав для збільшення чи зменшення частки одного із подружжя та, враховуючи приписи законодавства, приходить до висновку, що частки позивача та відповідачки у спільному майні є рівними.

Отже, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 майно, а саме: трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , та колісний транспортний засіб Nissan Rogue, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частину колісного транспортного засобу Nissan Rogue. реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Ураховуючи, що при зверненні до суду ОСОБА_3 сплатив судовий збір в розмірі 6755 грн 20 коп. за подання позовної заяви та 605 грн 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню вказані витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , майно, а саме: трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м) 61,58, житловою площею (кв. м) 37,1, придбану відповідно до договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 557, виданий 20.04.2018, посвідчений приватним нотаріусом Ануфрієвим А.О.; колісний транспортний засіб Nissan Rogue (легковий універсал - В), 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір білий, тип палива - бензин, vin № НОМЕР_2 , адреса реєстрації транспортного засобу: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на:

- 1/2 частину трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м) 61,58, житловою площею (кв. м) 37,1 кв.м.;

- 1/2 частину колісного транспортного засобу Nissan Rogue (легковий універсал - В), 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір білий, тип палива - бензин, vin № НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 6755 грн. 20 коп. та подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605 грн 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Дата складення повного судового рішення 29.09.2025.

Суддя В.В. Титаренко