Справа № 147/828/23
Провадження № 2-др/147/9/25
23 вересня 2025 року с-ще Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Борейко О. Г.
із секретарем Задверняк Т. П.,
розгляшувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в селищі Тростянець Гайсинського району Вінницької області заяву представника позивача Зубаня Олександра Олександровича, про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу та на оплату витрат проведеної у справі експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,
27 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів.
Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року позов задоволено повністю.

14 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та на оплату витрат проведеної у справі експертизи у зазначеній вище цивільній справі, яка зареєстрована у канцелярії суду 15.09.2025 за вх. №6474/25. У своїй заяві представник зазначив наступне. Під час ухвалення рішення не вирішено питання про стягнення судових витрат, які понесено позивачем на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 15000,00 грн та на оплату проведеної у справі судової експертизи в сумі 16247,00 грн. В позовній заяві заявлялося покласти судові витрати на відповідача, крім того у позовній заяві вказувався орієнтовний перелік судових витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додається договір про надання правничої допомоги, в якому вказана тверда і чітка сума - 15000,00 грн, тобто сторони погодили вартість роботи адвоката саме в такій сумі, тому додатково опис проведених адвокатом робіт не додається, крім того, додається також квитанція до прибуткового касового ордеру. А на підтвердження оплати експертизи додається квитанція до платіжної інструкції.

Від представника відповідача адвоката Чопенка С. А через систему «Електронний суд» надійшла заява заперечення щодо заяви сторони позивача про ухвалення додаткового рішення, у якій представник просить судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення проводити без особистої участі відповідача ОСОБА_2 та його представників; не заперечує щодо ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про розподіл/відшкодування судових витрат позивачки за проведення судової експертизи; постановити ухвалу про залишення без розгляду заяви від 14.09.2025 в частині заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на оплату правничої допомоги Зубаня О. О. Зокрема представник відповідача зазначає про те, що витрати на проведення експертизи проведеної на підставі ухвали Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.09.2024, покладено на Манюк Г. М., за проведення якої вона сплатила 16247,00 грн. Під час звернення з позовною заявою, зміст якої залишився незмінним до ухвалення місцевим судом рішення в цій справі 10.09.2025, позивачкою було заявлено, що попередній розмір судових витрат, понесений нею по розгляду справи становить 2147 грн 20 коп. сплачений судовий збір при зверненні до суду із позовом. Тобто про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу взагалі не йшлося (не заявлялось). Водночас, на той час надання правничої допомоги здійснювалося адвокатом Бодачевським Р. В., а не адвокатом Зубанем О. О. У подальшому, обґрунтування та зміст позовних вимог впродовж розгляду справи залишилися незмінними, у тому числі позивач не уточнювала свої вимоги щодо стягнення на її користь майбутніх (передбачуваних) понесених нею витрат на правничу допомогу в справі адвоката Зубаня О. О. Представник позивачки адвокат Зубань О. О. всупереч вимогам чинного законодавства (ч. 8 ст. 148 ЦПК України) до завершення судових дебатів не звертався до суду із відповідною заявою, із надання підтверджуючих документів/детального розрахунку із відповідною заявою про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу та/чи із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в зазначеній частині.

22 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» (яке зареєстроване в канцелярії суду 23.09.2025) від представника позивача адвоката Зубаня О. О. надійшло клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності позивача та її представників. Висловився, що заяву підтримують в повному обсязі просять її задовольнити.

В судове засідання інші учасники судового розгляду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст.270 ЦПК України, неприбуття осіб у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши заяви представників сторін та матеріали справи, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі з наступних підстав.

Згідно із ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

Встановлено, що під час ухвалення у справі рішення суду 10.09.2025 вирішено питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у сумі 2147,20 грн, а також про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в розмірі 2147,20 грн.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Водночас частина третя статті 133 ЦПК України відносить до витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно із ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Отже, за змістом вказаної норми ЦПК України цей строк є процесуальним.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Щодо заяви про відшкодування витрат на проведення у справу судової експертизи.

За наданими матеріалами позивачем, були понесені судові витрати пов`язані з оплатою проведення судової експертизи у розмірі 16247,00 грн.

Під час ухвалення судом рішення у справі питання щодо зазначених судових витрат вирішено не було. З огляду на це суд дійшов висновку про вирішення питання про судові витрати у цій частині у межах ухвалення даного додаткового рішення.

Відповідно до положень ч. 6, ч. 7 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до ч. 6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як зазначалось вище, згідно із ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За даними рахунку Вінницького НДЕКЦ МВС України від 28.10.2024 про витрати на проведення біологічної експертизи до висновку експерта від 14.11.2024 №СЕ-19/102-24/19583-БД, загальна вартість проведення судової експертизи становила 16246 грн 97 коп. Вказана сума була сплачена позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією на переказ готівки № 40 від 28.10.2024.

Враховуючи, що позов задоволено повністю, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати на проведення експертизи є обґрунтованими, висновок експертизи мав значення для вирішення справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 16247,00 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

У ст. 137 ЦПК України зазначено наступне.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана задопомогою належнихта допустимихдоказів довеститі обставини,на яківона посилається,як напідставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 КПК позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві поданій у червні 2023 року, яка не змінювалась стороною позивача, заявила що понесені витрати складають суму сплаченого судового збору, щодо ймовірності витрат на правничу допомогу у позовній заяві не йшлося. Як випливає із поданих суду доказів адвокат Зубань О. О. здійснював представництво в суді ОСОБА_1 згідно з укладеним договором про надання правничої допомоги від 31.07.2024, умовами якого встановлено, що вартість правничої допомоги складає 15000,00 грн.

Разом з тим, суд критично оцінює доводи представника позивача про те, що у позовній заяві заявлялася вимога покласти судові витрати на відповідача, а також вказувався орієнтовний перелік судових витрат, адже такі не відповідають змісту позовної заяви.

Упродовж тривалого розгляду справи стороною позивача не заявлено щодо стягнення на її користь майбутніх (передбачуваних) понесених нею витрат на правничу допомогу в справі адвоката Зубаня О. О.

Окрім того, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для їхнього розподілу.

Так, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 26 липня 2023 року в справі №160/16902/20 зазначено, що за загальним правилом, питання про стягнення витрат на правову допомогу має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви "про це" до закінчення судових дебатів. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в справі №340/2823/21 зауважила, що вказівка на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року в справі №600/752/22-а зазначено, що ініціювати питання про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Важливою складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) в Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, що відбулося 25-26 березня 2011 року, зазначила, що правова визначеність у державі, яка керується верховенством права, зокрема, передбачає, що текст закону має бути легкодоступним; закони мають бути застосовані у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; юридичні норми мають бути чіткі і точні; держава повинна дотримуватись взятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття "законних очікувань").

Призначення цього принципу в сфері відносин між людиною і публічною владою - забезпечити юридичну безпеку особи, підтримати стабільність правовідносин між людиною й державою, гарантувати певність її юридичного становища, передбачуваність правових наслідків своєї поведінки, охорону та захист правомірних очікувань і, зрештою, її довіру до держави.

Отже, з урахуванням принципу правової визначеності представник відповідача слушно зауважив, що представник позивача не заявляв ані усне, ані письмове клопотання до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В судових дебатах представник ОСОБА_1 - адвокат Зубань О. О. не заявляв про намір звернутися протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду із заявою про стягнення судових витрат.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, протилежне суперечитиме принципу правової визначеності та посягає на гарантоване державою верховенство права, а тому вимога заяви у цій частині не належить до задоволення.

Керуючись ст.133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача, адвоката Зубаня Олександра Олександровича, про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу та на оплату витрат проведеної у справі експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16247 (шістнадцять тисяч двісті сорок сім) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат пов`язаних з проведенням експертизи.

В задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відомості про учасників:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_4 ;

третя особа, яка незаявляє самостійних вимог на предмет спору - Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ - 42054184, адреса місцезнаходження: вул. Соборна, 90, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область, 24300.

Повний текст додаткового рішення складено 25 вересня 2025 року.

Суддя О. Г. Борейко