29 вересня 2025 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області :
головуючий - суддя Овдієнко В. В.
секретар судового засідання - Кришталь А. А.
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
представник відповідача - ОСОБА_4 ,
третя особа - Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області,
представники третьої служби - Мартинова О. В., Чиркова С.,
розглянувши за відсутності учасників справи заяву представника відповідача ОСОБА_4 про стягнення судових витрат у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області,
12.09.2025 представник відповідача ОСОБА_4 надіслала заяву про постановлення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат на правову допомогу, якою просив стягнути з позивача на користь відповідача відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 16 000 грн 00 коп.
На обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.09.2025 відмовлено у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Представництво ОСОБА_3 здійснював він, на підставі договору про надання правничої допомоги № 29/04/2025-Х від 29.04.2025. Фактично відповідачем було понесено витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 16 000 грн 00 коп. Вказаний розмір гонорару обумовлений договором.
Матеріали справи містять відомості щодо обсягу надання правової допомоги: відзив на позовну заяву; заперечення на відповідь на відзив; заява про залишення пояснень позивача без розгляду; засвідчені адвокатом копії документів; ордер та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; заява про участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ.
Також, під час судового розгляду він брав участь у розгляді справи: 09.05.2025, 24.06.2025, 25.07.2025, 13.08.2025, 09.09.2025.
В підготовчому засіданні він зазначав, що докази понесених відповідачем витрат на правову допомогу надасть протягом 5 днів з дня ухвалення судового рішення.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.09.2025 призначено судовий розгляд заяви представника відповідача ОСОБА_4 на 29.09.2025, з повідомленням учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 на судове засідання не з`явилася, засобами телефонного зв`язку просила проводити судовий розгляд за її відсутності.
Представник відповідача Задерей О. В. надіслав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності, на задоволенні заяви наполягав.
Представник третьої особи на судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до другого речення частини 4 статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.09.2025 відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області.

Питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу адвоката судом не вирішувалося.

Під час підготовчого засідання, представник відповідача Задерей О. В. зазначив, що надасть докази про понесені витрати на правову допомогу, протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача надано копії договору № 29/04/2025-Х про надання правничої допомоги (адвокатських послуг) від 29.04.2025, укладений між ОСОБА_3 та адвокатом Задерей О. В.; квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 29.04.2025, акту надання правничої допомоги № 1 від 11.09.2025, розрахунку часу наданої правничої допомоги (а. с. 219-222).

Згідно із п. 4.1 Договору, сторони погодили, що гонорар за надання правничої допомоги становить 16 000 грн 00 коп.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно частини 1 та пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

У цій справі підтвердженою сумою витрат на професійну правничу допомогу є сума 16 000 грн 00 коп. Зі змісту наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу вбачається, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

За наведених обставин у їх сукупності, визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, наданий відповідачем розрахунок суми фіксованого гонорару в розмірі 16 000 грн 00 коп. суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

За таких обставин, вимога про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 246, 259, 263-265, 268, 270, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Вимогу представника відповідача ОСОБА_4 про відшкодування відповідачу ОСОБА_3 витрат на правову допомогу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 16 000 (шістнадцять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат на правову допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Третя особа - Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, місцезнаходження: вул. Лиманська, буд. 22, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404, .

Повне додаткове рішення складене 29.09.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко