Провадження № 2-о/554/277/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Черняєвої Т.М.,

за участю секретаря Звігольської О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, -

ВСТАНОВИВ :

15.07.2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження Управління міського майна м. Маріуполь від 05.03.2007 року № 39151/н та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.04.2007 року №14388026.

В обґрунтування заяви вказав, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження Управління міського майна м. Маріуполь від 05.03.2007 року №39151/н, він є співвласником (на праві приватної спільної сумісної власності) квартири, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 26.04.2007 року, реєстраційний номер 14388026.

26 травня 2025 року заявник звернувся до Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради із письмовою заявою про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру. Однак, 29.05.2025 року за наслідками розгляду його заяви, державним реєстратором прав на нерухоме майно Дмитренко Т.I., було прийняте рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 79168782, згідно якого в задоволенні даної заяви було відмовлено, оскільки подані документи не дали можливість встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: з підстав того, що в наданому заявником для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно документі (свідоцтві про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження Управління міського майна м. Маріуполь від 05.03.2007 року № 39151/н) право власності набуто та зареєстровано за ОСОБА_2 .

Відтак, через виявлення розбіжностей державним реєстратором в доданих до звернення документів було відмовлено в державній реєстрації права власності.

Заявник зазначає, що через наявність розбіжностей в написанні його прізвища, які виникли через некоректний переклад на українську мову, в паспорті громадянина України та свідоцтві про право власності на житло від 05.03.2007 року № НОМЕР_1 /н, а також через відсутність законодавчо закріпленої процедури внесення змін до документів, що підтверджують право власності на житло, він не має можливості здійснити державну реєстрації належного йому права власності. В зв`язку з чим заявник вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 12.08.2025 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання по розгляду заяви.

28.08.2025 року до суду від представника заінтересованої особи Департаменту з питань реєстрації Солод І.С., надійшли пояснення по справі, в яких він зазначив, що вважає Департамент з питань реєстрації залучено в якості заінтересованої особи безпідставно, оскільки в даній категорії справ заінтересованими особами можуть бути особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від обставин, що підлягають встановленню і можуть вплинути на їх права та обов`язки, тобто територіальна громада, органи виконавчої влади за місцем знаходження майна.

01.09.2025 року до суду від представника заінтересованої особи Департаменту з питань реєстрації Солод І.С., надійшли пояснення по справі, в яких зазначив, що вважає Департамент з питань реєстрації залучено в якості заінтересованої особи безпідставно, Департамент не є заінтересованою особою по справі та не може надавати пояснення чи докази по справі, як орган реєстрації, не має будь-якої заінтересованості у вирішенні справи. Прийняте по справі рішення суду ніяким чином не вплине на права та обов`язки Департаменту з питань реєстрації.

Заявник у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій прохав справу розглянути без його участі. Вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради в судове засідання повторно не з`явився, в поясненнях направлених до суду 28.08.2025 року та 01.09.2025 року прохав розглянути справу без участі представника.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

За вказаних обставин, характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на жило від 05.03.2007 року вбачається, що Управління міського майна посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової власності) гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та членам його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 77.7 кв.м. Квартира АДРЕСА_2 зареєстрована в управлінні міського майна на праві приватної, спільної (сумісної) власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за №39151. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 05.03.2007 р. №39151/н.

Згідно витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно від 26.04.2007 року №14388026 вбачається, що власниками квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 18677984 є ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Підставою виникнення права власності зазначено Свідоцтво про право власності / НОМЕР_1 /05.03.2007/ управління міського майна.

Відповідно до архівного витягу Відділу реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Запис акта про народження №57 вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком зазначено ОСОБА_8 , мати ОСОБА_9 , запис складено 09.05.1937 р.

Відповідно до паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданого органом 1439 01.09.2017 року,вбачається, що прізвище заявника значиться як ОСОБА_1 .

Картка платника податків видана Маріупольською ОДПІ (Приморське відділення) на прізвище ОСОБА_1 .

Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 07.08.1971 р. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та жінки ОСОБА_11 .

Пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 видане на прізвище ОСОБА_1 .

Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Ленінське Кролевецького району Сумської області, місцем його проживання зазначено АДРЕСА_1 .

Згідно з паспорта громадянина України для виїзду за кордон прізвище заявника зазначено як ОСОБА_12 .

Згідно з довідки від 17.05.2025 р. № 1602- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 фактично проживає/перебуває за адресою АДРЕСА_3 .

У свідоцтві про право на спадщину за законом від 06.06.2020 року посвідченим приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області Снідою Т.В. прізвище заявника зазначено ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_13 відмовлено у проведенні дій за заявою на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Як слідує з обставин справи, встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для реалізації подальших прав при внесенні відомостей до Реєстру пошкодженого знищеного майна з подальшим поданням заяви про компенсацію збитків до Реєстру збитків для України.

Отже факт, що просить встановити заявник має юридичне значення.

Також судом встановлено, що встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження Управління міського майна м.Маріуполь від 05.03.2007 року № 39151/н та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.04.2007 року №14388026 не пов`язане з вирішенням спору про право, оскільки право власності заявника не оспорюється.

З урахуванням викладеного та того, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що спір про право власності на квартиру в даному випадку відсутній, та вказаний факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє повне підтвердження, в зв`язку з чим суд задовольняє заяву в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.4,12,13,141,263,265, 293, 329-333 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження Управління міського майна м.Маріуполь від 05.03.2007 року № 39151/н та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.04.2007 року №14388026.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Т.М.Черняєва