Справа № 185/4905/25
Провадження № 2/185/4798/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 вересня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника відповідача адвоката Киричок Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні

В С Т А Н О В И В

Позивач 06.05.2025 року звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач просить суд:

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати за період роботи з 27.04.2024 по 28.08.2024, точна сума якої буде визначена судом на підставі витребуваних документів.

Стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку з дня звільнення до дня фактичного розрахунку, точний розмір якого буде встановлений судом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає наступне. 27 квітня 2024 року його було прийнято водієм автотранспортних засобів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , що підтверджує наказ № 88 від 26.04.2024 року, який вказаний в трудовій книжці НОМЕР_1 від 22.02.2011р. 28 серпня 2024 року його було звільнено відповідно до наказу від 28.08.2024 №93 на підставі його заяви від 28.08.2024 року. Після звільнення він отримав на руки під розписку 4 500,00 грн. Про виплату інших розрахунків, які він має право отримати після звільнення, станом на квітень 2025 року він не отримав. Після звільнення Відповідач не провів з ним остаточного розрахунку, не виплатив належну заробітну плату та не видав наказ про звільнення і розрахункові документи.

Відповідач звернувся до суду з відзивом на позов у якому просив суд в задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи свої заперечення зазначив наступне. Копією листа Південно-Східного управління Державної служби з питань праці, долученої позивачем до позовної заяви, підтверджено відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Розрахунок за фактично відпрацьований час позивачем в період з 26 квітня 2024 року по 28 серпня 2024 року, компенсацію за не використання 8 днів відпустки, у відповідності до ст. 116 КЗпП України, відповідачем був проведений у повному обсязі в день його звільнення - 28 серпня 2024 року. Таким чином, заборгованості по заробітній платі, компенсації за не використання 8 днів відпустки при звільненні, відсутні. Крім цього, відповідачем позивачу 30.08.2024 року виплачено матеріальну допомогу у розмірі 4500,00 грн.

Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов.

Заслувши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено. Позивача прийнято на роботу на посаду водія 27.04.2024 відповідно наказу від 26.04.2024 №88 з окладом 8400,00 грн відповідно штатного розпису та звільнено відповідно наказу від 28.08.2024 №93 на підставі заяви позивача від 28.08.2024. У квітні 2024 року за відпрацьованих 16 годин позивачу було виплачено заробітну плату у сумі 614,73 грн. У травні 2024 року за відпрацьованих 184 годин було виплачено заробітну плату у сумі 6762,00 грн. У червні 2024 року за відпрацьованих 160 годин було виплачено заробітну шиту у сумі 6762,00 грн. У липні 2024 року за відпрацьованих 184 годин було виплачено заробітну плату у сумі 6762,00 грн. У серпні 2024 року за відпрацьованих 40 годин було виплачено заробітну плату у сумі 1470.00 грн, та компенсацію за невикористані 8 днів відпустки у сумі 1763,98 грн., разом 3233,98 грн. Таким чином, відповідно наданої відомості на виплату готівки позивачу було виплачено розрахункові кошти у сумі 3233,98 грн. 28.08.2024, тобто у день звільнення.

Частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Частиною 1 статті 83 КЗпП України визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Частиною 1 статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що всі суми що належать позивачу за роботу у відповідача, виплачені йому в день звільнення в повному обсязі, тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Суддя: В. О. Головін