Провадження № 2-н/643/3251/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025

29 вересня 2025 року м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Сугачова О.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розглянувши отримані матеріали, суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 163 ЦПК України закріплено загальні вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України, судовий наказ є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Стаття 4 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа.

Однак, в прохальній частині заяви заявницею взагалі не вказано на користь кого саме (ПІП, дата народження, РНОКПП) вона просить стягнути аліменти з боржника.

Крім того, як вбачається з прохальної частини заяви про видачу судового наказу, заявниця просить: «Видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_2 , 1985 року народження аліментів на утримання неповнолітньої дитини (доньки) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дати пред`явлення заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів 25 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.».

При цьому, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі:

- на одну дитину - однієї чверті,

- на двох дітей - однієї третини,

- на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вищенаведене вказує на те, що заявниця ОСОБА_1 в наказному провадженні звернулася із вимогою, яка не відповідає положенням ст. 161 ЦПК України.

Водночас, суд звертає увагу на те, що до заяви про видачу судового наказу додано копію Вимоги державного виконавця від 09.10.2024, адресовану ОСОБА_1 , про надання підтвердження або спростування факту отримання коштів у якості аліментів.

Із тексту вимоги державного виконавця вбачається, що у провадженні Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 29148016 від 10.10.2011 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4389/11 виданого 19.09.2011 Московським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на користь ОСОБА_4 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 07.06.2011 і до досягнення дитиною повноліття.

Наявність у провадженні Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчого провадження № 29148016 від 10.10.2011 підтверджується також Автоматизованою системою виконавчих проваджень. Дата відкриття виконавчого провадження 10.10.2011. Стан виконавчого провадження «Відкрито».

Із матеріалів заяви про видачу судового наказу не вбачається, що виконавче провадження № 29148016 від 10.10.2011 завершене або виконавчий лист повернуто стягувачу.

Відповідно до ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

2-1) заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Положеннями ч. 2 ст. 167 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу, суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

У зв`язку з викладеним вище, у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 165, 167, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 21, 8, 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. (ч. 1 ст. 166 ЦПК України).

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. (ч. 2 ст. 166 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Сугачова