Справа №568/1196/25
Провадження №2/568/464/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26 вересня 2025 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кондратюка В.В.

секретаря судового засідання Ковальчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,

УСТАНОВИВ:

Зміст заявлених позовних вимог

23.07.2011 між позивачем ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 , був укладений шлюб.

У сторін є неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.11.2017 Радивилівським районним судом Рівненської області шлюб між сторонами розірвано.

На підставі виконавчого листа № 568/356/17 виданого Радивилівським районним судом Рівненської області 22.11.2017 з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки Розмір отриманих аліментів не перекриває навіть половини витрат пов`язаних з утриманням дитини. в розмірі 1 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи із 25.05.2017.

Позивач вказує, що на даний момент у відповідача змінилося матеріальне становище та обсяг доходів. Відповідач перебуває на військовій службі, отримує систематичний дохід, тому на думку позивача, він має можливість допомагати дитині матеріально у розмірі його доходів. У зв`язку із зростанням економічної кризи в державі матеріальне становище позивача змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти, також, кошти необхідні на шкільне приладдя, одяг, взуття, зайняття в гуртках. Сума яку перераховує відповідач для дочки недостатня.

Позивач вважає, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі на дитину відповідного віку з його щомісячного доходу. Відповідач є молодою, працездатною людиною і має виконувати свій батьківський обов`язок щодо дитини, не дивлячись на війну, дитина росте, розвивається, потребує щоразу більших витрат. Зросли ціни на їжу та одяг, підвищилися ціни на побутові послуги.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд, змінити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються із ОСОБА_2 , на підставі виконавчого листа Радивилівського районного суду Рівненської області від 22.11.2017, а саме з 1 000 грн щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Процесуальний хід справи

29.07.2025 позовна заява надійшла до Радивилівського районного суду Рівненської області(а.с.1-10). Разом із позовною заявою позивачем подана заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.8).

29.07.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Кондратюка В.В.(а.с.11)

30.05.2025 судом отримано сформовану засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь, згідно якої, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 31.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

07.08.2025 на адресу суду надійшло повідомлення матері відповідача, ОСОБА_2 ОСОБА_4 , згідно якого, остання повертає документи які надійшли на адресу її сина від суду та зазначає, що останній в травні 2023 року приходив у відпустку і з того часу про його місце перебування їй невідомо (а.с.17-23).

19.09.2025 позивачем подана заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.43).

26.09.2025 винесено ухвалу про заочний розгляд справи (а.с.45).

Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.

Позиції учасників справи у судовому засіданні

Позивач у судові засідання 09.08.2025 та 26.09.2025 не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином(а.с.24,42), відповідно до поданих заяв, розгляд справи просила проводити у її відсутність (а.с.8,43).

Відповідач у судові засідання 09.08.2025 та 26.09.2025 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином(а.с.21-23,29-41), причину неявки не повідомив. Відзив на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався, А тому, суд вважає, що справу можна розглянути у його відсутності на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 43ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, керуючись положеннями ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, докази що їх підтверджують та зміст правовідносин, що встановлені судом

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.07.2014, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Крупець Дубенського району Рівненської області. Батько: ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с.5).

22.11.2025 Радивилівським районним судом Рівненської області винесено рішення № 568/356/17, відповідно до якого розірвано шлюб зареєстрований 23.07.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.05.2017 (а.с.9-10)

28.12.2025 Радивилівським районним судом Рівненської області на підставі рішення суду від 22.11.2017 видано виконавчий лист № 568/356/17, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.05.2017(а.с.6).

Відповідно до копії довідки Військової частини НОМЕР_2 від 02.06.2023 № 40/4373, молодший сержант ОСОБА_2 , перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 20.11.2022 (а.с.7).

Норми права, що застосовані судом при вирішенні справи

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із положеннями ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Згідно положень ч. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною та набрала чинності 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Разом з тим, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст. ст. 182-184,192 СК України.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

СК України передбачає зміну способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами, що пов`язані між собою.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 в справі №6-143цс-13).

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. (постанова Верховного Суду від 21.07.2021 в справі №691/926/20).

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року в справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Разом з тим, змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України.

Мотиви та висновки суду, щодо заявлених вимог

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказує, що визначений рішенням суду від 22.11.2017 № 568/356/17 розмір аліментів в сумі 1 000 грн не забезпечує в повній мірі утримання дочки, а матеріальний стан відповідача змінився, оскільки відповідач перебуває на військовій службі, отримує систематичний дохід, а тому просить змінити спосіб стягнення аліментів і встановити їх у частці від доходу відповідача.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум з 01 січня 2025 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196,00 грн.

Проводячи оцінку представлених доказів, досліджених судом обставин, суд виходить з того, що визначений рішенням суду від 22.11.2017 розмір аліментів у сумі 1 000 грн є низьким, дочка сторін потребує більших витрат, а відповідач має можливість сплачувати їх у більшому розмірі у частці від доходу.

В свою чергу відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали сплату ним аліментів у спосіб про який просить позивач, у передбаченому ст. 12, 81 ЦПК України порядку, суду не надав.

Суд враховує, що позивач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, а положення законодавства передбачає право того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, та обов`язок обох батьків утримувати дітей, рівність їхніх прав, та доходить висновку про підставність позовних вимог.

Визначаючись щодо зміненого розміру аліментів суд, з огляду на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності та надані докази, вважає можливим визначити аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, змінивши спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 22.11.2017 в цивільній справі № 568/356/17.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Судові витрати

Судовий збір

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 22.11.2017 в справі № 568/356/17.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за виконавчим листом, виданим 28.12.2017 на підставі рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 22.11.2017 в справі № 568/356/17за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, припинити з дня набрання законної сили цим рішенням суду та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

За змістом ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення у даній справі є 25.09.2025, тобто дата складання повного тексту рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , відсутній електронний кабінет в ЄСІТС.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , відсутній електронний кабінет в ЄСІТС.

Суддя Володимир КОНДРАТЮК