Справа № 727/9810/25
Провадження № 2/727/2372/25
23 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді: Одовічен Я.В.
За участю секретаря: Зінич О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання -
Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.
Посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Наразі рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.06.2018 року шлюб між ними розірвано.
Від шлюбу у них є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час донька навчається на першому курсі Варшавського університету «Вища шкода соціальної психології», напрям філологія, денна форма навчання. Повнолітня ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.
ОСОБА_4 не може працювати, оскільки навчання на філолога є складним та займає увесь її вільний час, а тому потребує матеріальної допомоги батька.
ОСОБА_3 є працездатною особою, проживає разом із матір`ю та отримує дохід від здачі квартири в оренду. Вважає, що відповідач має обов`язок брати участь у фінансовому забезпеченні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної підтримки для задоволення основних життєвих і освітніх потреб. Його участь у витратах на утримання дитини є необхідною і справедливою відповідно до чинного законодавства.
Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.
Ухвалою суду від 18.08.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем відзиву на позов подано не було.
Позивач у судове засідання не з`явилася, у поданій до суду заяві позов підтримала, просила розглянути справу без її участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . ЇЇ батьками, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , зазначено: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_5 (а.с.12).
Судовим наказом Шевченківського районного суду м.Чернівці 25.03.2019 року з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 виповнилось 18 років, на даний час вона є повнолітньою.
Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.
Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Повнолітня ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання університету «Вища школа соціальної психології» у Варшаві, Польща, напрямок філологія, перший цикл навчання, що підтверджується довідкою від 23.05.2025 року (а.с.19-23).
Доказів на підтвердження того, що повнолітня донька відповідача ОСОБА_4 працевлаштована та отримує заробітну плату матеріали справи не містять.
Таким чином, судом встановлено, що донька відповідача є повнолітньою, проживає разом із матір`ю в Польщі, не працює, оскільки навчання за денною формою на 1-му курсі університету «Вища школа соціальної психології» у Варшаві, Польща.
Позивач, звертаючись до суду з позовом, вказувала на те, що батько ОСОБА_3 у добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає.
Вказану обставину відповідач будь-якими доказами не спростував.
Розглядаючи аргументи, наведені позивачем, суд виходить із наступного.
Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Положеннями ч.3 ст.180 СК України регламентовано, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Частиною першою статті 182 СК України регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні на місяць.
Отже, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, її матеріальне становище, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
У судовому засіданні судом були з`ясовані наступні обставини, які в силу приписів статті 182 Сімейного кодексу України мають враховуватися при визначенні розміру аліментів.
Суд враховує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 виповнилось 18 років, вона навчається на денній формі навчання, не працевлаштована.
Будь-яких доказів щодо відсутності у батька ОСОБА_3 спроможності сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, матеріали справи не містять.
Одночасно, суд звертає увагу на те, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довела ті обставини, що повнолітня донька потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу таку допомогу їй надавати.
Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Суд вважає, що відповідач, як батько зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в навчальному закладі, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує обставини, зазначені у статті 182 СК України, та приходить до висновку, що ОСОБА_3 спроможний надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки у розмірі частки його доходу щомісячно.
Саме такий розмір аліментів є обґрунтованим та відповідатиме інтересам батька та повнолітньої доньки, забезпеченню її рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Положенням ст.191 Сімейного кодексу України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі п. 1 ч. 1ст.430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 180-183,184,191, 198-201 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, починаючи стягнення з 05.08.2025 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий - суддя: ______________ Одовічен Я.В.