КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5779/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року місто Київ

справа №758/13725/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Будзан Л.Д., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сот-Транс», Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила стягнути з:

ТОВ «Сот-Транс» завдану внаслідок злочину, вчиненого ОСОБА_3 , моральну шкоду в сумі 1000000 грн.;

АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» 20400 грн. витрат на поховання ОСОБА_4 та 10000 грн. витрат, які позивач очікує понести на спорудження надгробного пам`ятника в майбутньому.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року по справі №199/434/23 ОСОБА_3 , який працює водієм у ТОВ «Сот-Транс», визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Вказувала, що вона єонукою померлої від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 .

Зазначала, що на момент вчинення дорожньо-траснпортної пригоди ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах із ТОВ «Сот-Транс», тому саме роботодавець несе відповідальність з відшкодування моральної шкоди, завданої її працівником.

Посилалася на те, що померла ОСОБА_4 була єдиноюїї близькою родичкою, а через протиправні дії ОСОБА_3 , які мали наслідком смерть бабусі, позивач зазнала фізичної болі та душевних страждань, моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв`язків, які як наслідок привели до негативних змін у житті, викликали негативні переживання та спогади, тривогу, емоційні реакції на згадуванні, фіксованість уваги на смерті бабусі, переживання психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя, порушення сну, емоційну напругу, почуття образи.

Вказувала, що розмір завданої моральної шкоди вонаоцінює в 1000000 грн. та просить стягнути її саме з роботодавця ОСОБА_3 -ТОВ «Сот-Транс».

Зазначала, що вона зазнала матеріальної шкоди, яка складається з витрат на поховання бабусі у розмірі 20400 грн., та 10000 грн. витрат, які вона очікує понести на спорудження надгробного пам`ятника в майбутньому, які вона просить стягнути з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант».

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 рокупозов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

На обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що вироком суду встановлено обставину, що потерпіла є онукою, та має право на пред`явлення цивільного позову.

Вказував, що померла бабуся позивача, була близьким родичем позивача, інших близьких родичів позивач немає (відповідні докази були надані до позовної заяви, зокрема, свідоцтва про смерть батьків позивача).

Зазначав, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника в майбутньому.

11 лютого 2025 року від відповідача ТОВ «Сот-Транс»на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив, в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Позивач та її представник в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представники відповідача ТОВ «Сот-Транс»в судовому засіданні апеляційного суду у задоволенні апеляційної скарги просили відмовити.

Відповідач АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант»та третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року у справі №199/434/23 ОСОБА_3 , який працює водієм у ТОВ «Сот-Транс», визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_3 04жовтня 2022 року приблизно об 11 годині 40 хвилин, перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ «Сот-Транс», керуючи технічно справним спеціалізованим вантажним контейнеровозом «MAN TGX 26.400» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з загальним причепом «WIESE DS3-24CS-В» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух у світлий час доби по сухому, асфальтобетонному дорожньому покриттю вул. Донецьке шосе в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро, проїжджа частина якої має по чотири смуги для руху в кожному напрямку, з боку вул. Дементьєва в напрямку Кайдацького мосту в місті Дніпрі. У подальшому, водій ОСОБА_3 , зупинив, керований ним вантажний автомобіль «MAN TGX 26.400» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «WIESE DS3-24CS-В» реєстраційний номер НОМЕР_2 , позаду перебуваючих попереду нього транспортних засобів в районі зупинки громадського транспорту ж/м Кам`янський, що розташована неподалік перехрестя вулиць Донецьке шосе та вул. Висоцького в м. Дніпро, а саме в другій смузі руху відносно правого краю проїзної частини, очікуючи дозволяючий рух сигнал світлофора. В цей же час, тобто 04 жовтня 2022 року, приблизно об 14 годині 40 хвилин на проїжджу частину вул. Донецьке шосе в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро, в невстановленому для переходу місці вийшла пішохід ОСОБА_4 , яка розпочала перетинати її справа наліво, рухаючись зі сторони зупинки громадського транспорту ж/м Кам`янський до зупинки трамваю вул. Шолохова, в безпосередній близькості до передньої частини нерухомого вантажного автомобіля «MAN TGX 26.400» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «WIESE DS3-24CS-В» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який перебував в нерухомому положенні позаду стоячих перед ним автомобілів, які очікували дозволяючий сигнал світлофора.

Далі 04 жовтня 2022 року, приблизно об 14 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_3 , проявляючи кримінальну-протиправну недбалість, перед початком руху не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, поновив рух, керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд передньою частиною вантажного автомобілем «MAN TGX 26.400» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «WIESE DS3-24CS-В» реєстраційний номер НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_4 , яка в момент поновлення руху автомобіля «MAN TGX 26.400» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «WIESE DS3-24CS-В» реєстраційний номер НОМЕР_2 , перетинала проїжджу частину вул. Донецьке шосе в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро, справа наліво відносно напрямку руху, керованого ОСОБА_3 , вантажного автомобіля, в безпосередній близькості до передньої його частини, з послідуючим переїздом пішохода ОСОБА_4 , лівими колесами автомобіля «MAN TGX 26.400» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Своїми діями водій вантажного автомобіля «MAN TGX 26.400» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «WIESE DS3-24CS-В» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 (б), 10.1, Правил дорожнього руху України.

З вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_1 є онукою загиблої ОСОБА_4 , з якою вона проживала десь до 2007-2010 року, оскільки бабуся її виховувала. Потім, вона проживала окремо неподалік від бабусі, а вже згодом вона переїхала до міста Києва. Десь раз на два-три місяці, тривалістю на тиждень, вона приїздила до бабусі, між ними були теплі та хороші відносини. Щодо події,яка трапилась, їй повідомив слідчий, який розповів що її бабусю збила «Фура» і переїхала, це сталось неподалік від дому загиблої по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Полісу №209217029 транспортний засіб НОМЕР_1 був застрахований АТ «СК «Мега-Гарант», строк дії договору 31 травня 2022 року по 30 травня 2023 року.

Відповідно до Полісу №209217620 транспортний засіб НОМЕР_2 застрахований АТ «СК «Мега-Гарант», строк дії договору 31 травня 2022 року по 30 травня 2023 року.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказувала на те, що померла ОСОБА_4 була її бабусею та єдиною близькою родичкою, оскільки її батьки померли. У зв`язку з незаконними діями ОСОБА_3 , які мали наслідком смерть її бабусі, вона зазнала моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, переживанні та стражданні.

Заперечуючи проти позову відповідач ТОВ «Сот-Транс» вказував на те, що позивач не належить до кола осіб, визначених частиною другою статті 1168 ЦК України, завдання яким моральної шкоди смертю особи вважається безумовним. Вважає, що позивачем не доведено наявності моральної шкоди. При цьому, розмір моральної шкоди, заявлений ОСОБА_1 є необґрунтовано завищеним та таким, що не відповідає глибині душевних страждань.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», №68490/01, від 12 липня 2007 року).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Положеннями частини другої статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлені загальні підстави відповідальності за заподіяну моральну шкоду. Згідно з цією нормою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині другій цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Аналогічні висновки щодо застосування норми права викладені у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується

в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Під час вирішення справ такої категорії суд зобов`язаний дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір заподіяної шкоди, з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Однією з обов`язкових умов настання відповідальності є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діянням особи та заподіянням шкоди, який полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

В п.78 рішення Європейського Суду з прав людини «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року суд зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Подібний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі №944/4790/19 (провадження № 61-15852св21).

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 6 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження №14-497цс18) викладено висновок, за яким «аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм».

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до приписів ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Зазначені норми чітко встановлюють коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди у разі смерті, а саме: непрацездатні особи, які на момент смерті потерпілого перебували на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, так і дитина потерпілого, народжена після його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що саме діями ОСОБА_3 позивачу, як онукі померлої завдана моральна шкода.

Судом апеляційної інстанції також враховано, що ОСОБА_4 відповідно до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року у справі №199/434/23 здійснила перехід проїзної частини в невстановленому для переходу місці.

Колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_1 була визнана потерпілою у кримінальному провадженні, а відтак має право на відшкодування моральної шкоди завданої смертю її бабусі.

Оскільки позивач не входить до переліку осіб, визначених статтею 1200 ЦК України, у страховика АТ «СК «Мега-Гарант» відсутні підстави для здійснення віжшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Сот-Транс», а відтак відповідальність за завдання шкоди позивачу має бути покладена саме на роботодавця винної особи ОСОБА_3 - ТОВ «Сот-Транс».

Безумовно, моральну шкода не можна виміряти повністю, зрозумівши емоційний стан особи, яка просить про таку сатисфакцію.

Поряд з цим, вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, колегія суддів враховує глибину душевних страждань, психологічного та емоційного стану позивача, яка втратила близьку людину - бабусю, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя душевні страждання і відновити становище, яке існувало у житті позивача до смерті бабусі неможливо та виходячи із засад розумності та справедливості, приходить до переконання, що з відповідача ТОВ «Сот-Транс» слід стягнути на користь позивача 200000 грн.моральної шкоди, і саме такий розмір моральної шкоди не буде вважатися явно завищеним чи надмірним для відповідача.

Що стосується вимог позивача про стягнення з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на її користь 20400 грн. витрат на поховання ОСОБА_4 та 10000 грн. витрат, які позивач очікує понести на спорудження надгробного пам`ятника в майбутньому, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п.27.4 ст.27 вказаного Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Як вбачається з накладної від 05 жовтня 2022 року ОСОБА_1 на поховання ОСОБА_4 було витрачено 13500 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MAN TGX 26.400» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «WIESE DS3-24CS-В» реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант», а відтак відповідно до п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати позивача на поховання ОСОБА_4 у розмірі 13500 грн. підлягають стягненню з АТ «СК «Мега-Гарант».

Так як витрати у розмірі 10000 грн., які позивач очікує понести на спорудження надгробного пам`ятника в майбутньомуне підтверджені документально, а відтак вони не підлягають відшкодуванню.

Наведеного вище суд першої інстанції не врахував, а відтак рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач була звільнена від сплати судового зборув суді першої інстанції.

У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, враховуючи пропорційність задоволених вимог, стягненню з ТОВ«Сот-Транс»в дохід держави підлягає судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн., а з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант»- 337,45 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сот-Транс», Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сот-Транс», місцезнаходження: Дніпропетровська область, Нікопольський район, село Борисівка, вул. Шкільна, 3, офіс 5, на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 моральну шкоду у розмірі 200000 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», місцезнаходження: місто Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 витрат на поховання у розмірі 13500 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сот-Транс», місцезнаходження: Дніпропетровська область, Нікопольський район, село Борисівка, вул. Шкільна, 3, офіс 5, в дохід держави судовий збір у розмірі 5000 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», місцезнаходження: місто Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, в дохід держави судовий збір у розмірі 337 грн. 45 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: