ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2025 року м. Херсон

Номер справи: 650/1831/25

Номер провадження: 22-ц/819/712/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Воронцової Л.П., Майданіка В.В.

секретар Андреєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 травня 2025 року (під головуванням судді Сікори О.О.), у справі за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Гончаров Михайло Васильович до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2025 року ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позову зазначив, що 10.11.2011 між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 9,67 га., кадастровий номер :02:004:0012. У подальшому, внаслідок укладення договору про заміну сторони у договорі оренди та додаткових угод, новим орендарем став ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ».

Відповідно до пункту 4.1 договору оренди земельної ділянки №00808 від 10.11.2011 року, у редакції додаткової угоди від 28.12.2017 року, розмір орендної плати за рік встановлено у розмірі 6,65% від нормативної грошової оцінки, що становить 19 454,10 грн.

02.09.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, якою строк дії оренди земельної ділянки продовжено до 30.11.2032 року та встановлено річний розмір орендної лати на рівні 7,65% від нормативної грошової оцінки.

12.10.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду , відповідно до якої розмір орендної плати за рік оренди встановлено в розмірі 9,45% від нормативної грошової оцінки, що становить 27645,23 грн.

Таким чином, відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити позивачу щорічну орендну плату в розмірі 19 454 грн.10 коп з урахуванням індексів інфляції за 2019 рік, а за 2020 та 2021 рік орендну плату в розмірі 22 379, 50 грн. (7,655 від нормативної грошової оцінки землі) з урахуванням індексів інфляції. Починаючи з 01.01.2022 відповідач зобов`язаний був щорічно сплачувати орендну плату у розмірі 27 645, 23 грн. з урахуванням коефіцієнта щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі.

Позивач вказує, що відповідач не сплачував орендну плату за період з 2019-2024 рік, а також не нарахував і не сплачував щорічний індекс інфляції за період з 2019-2021 років, а також коефіцієнт щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі за період 2022-2024 рік. Крім того, на запити щодо сплати заборгованості за 2019-2024 роки відповідач не реагував.

Систематичне невиконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати та належного індексування орендної плати порушує умови договору та законодавства України і є істотним порушенням, яке значною мірою позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

З огляду на викладене, позивач просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки № 00808 від 10.11.2011 року та стягнути витрати понесені на сплату судового збору в сумі 969 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 травня 2025 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся представник - адвокат Гончаров Михайло Васильович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі задоволено. Суд ухвалив: Розірвати договір оренди земельної ділянки №00808 від 10.11.2011 укладений між ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» (новий орендар ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на підставі додаткової угоди від 28.12.2017) та ОСОБА_1 , номер запису про право (номер запису в державному реєстрі прав) 38311951 щодо земельної ділянки площею 9,67 га з кадастровим номером :02:004:0012. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в розмірі 969,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Аргументи учасників справи

(1)Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією Максима-Горьківська селищна територіальна громада Бериславського району Херсонської області (на території якої знаходяться належні позивачці земельні ділянки) з 09.04.2022 року по 11.11.2022 року була тимчасово окупованою російською федерацією. З 11.11.2022 і по сьогоднішній день вказана територіальна громада є територією на якій ведуться (велися) бойові дії територією можливих бойових дій.

Внаслідок збройної агресії рф та тимчасової окупації Товариство було позбавлено можливості здійснювати свою господарську діяльність та використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням. Майно підприємства було знищено та розграбовано, що унеможливило виконання договірних зобов`язань, що неодноразово підтверджено рішеннями національних судів. Внаслідок військового вторгнення та бойових дій територія, на якій розташована земельна ділянка є забрудненою вибухонебезпечними предметами та потребує проведення робіт з розмінування.

Неможливість обробітку земельної ділянки через її потенційне замінування та пряма загроза для життя і здоров`я є обставинами, за які орендар не відповідає, і які, відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України, звільняють його від сплати орендної плати за період, коли таке користування було неможливим. Таким чином неможливість використання земельної ділянки через її розташування на тимчасово окупованій території, фактичне знищення майна Товариства, потенційне замінування та пов`язана з цим загроза життю та здоров`ю працівників є прямим наслідком збройної агресії, що об`єктивно унеможливило виконання зобов`язань за договором оренди.

Крім цього, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в обґрунтування своїх заперечень звернув увагу на особливості оподаткування плати за землю в період воєнного стану, що є наслідком обставин непереборної сили. Так 31.10.2023 року Новорайською сільською військовою адміністрацією Бериславського району Херсонської області розпорядженням №163 відповідачу надано податкові пільги щодо земельних ділянок позивача у період з 01.03.2022 року по 31.12.2023 рік. Надання податкових пільг було зумовлене неможливістю їх використання через можливе забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними речовинами. Аналогічні розпорядження ухвалювались щодо цих земельних ділянок і на повний 2024 рік.

На підтвердження вказаних обставин представником відповідача надано до суду апеляційної інстанції докази, а саме Розпорядження начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 11.02.2025 року №58 та Розпорядження начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 18.04.2025 року №154, які не були надані до суду першої інстанції. Відповідач зазначив, що не мав можливості подати вказані докази, оскільки не було можливості подати відзив на позов з-за відсутності у штаті товариства кваліфікованого юриста. З огляду на наведене, просив поновити строк для подання доказів, долучити до матеріалів справи докази, які надаються разом з цією апеляційною скаргою.

29.08.2025 особою, яка подала апеляційну скаргу, подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду справи N 650/3776/24 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду. В обґрунтування клопотання представник товариства зазначив, що правовідносини у справі N 650/3776/24 і в справі, яка переглядається є ідентичними, а тому за наслідками розгляду касаційної скарги Верховним Судом будуть зроблені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах

Позиція інших учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Про розгляд справи судом апеляційної інстанції сторони були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку.

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України суду надана можливість за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі лише у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі відсутні підстави, визначені п.10 ч.1 ст. 252 ЦПК України, оскільки надана апелянтом ухвала суду касаційної інстанції від 23 червня 2025 року у справі №650/3776/24 про відкриття касаційного провадження та витребування справи не свідчить саме про перегляд судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього ( ч.3 ст. 367 ЦПК України).

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У частині першій статті 15 та частині першій статті 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається наступне.

10.11.2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС- АГРОПРОДУКТ» укладено договір оренди земельної ділянки площею 9,67 га. (кадастровий номер :02:004:0012).

19.12.2014 року між ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено договір про заміну сторони у договорі оренди земельної ділянки № 00808 від 10.11.2011, відповідно до якого право оренди земельної ділянки площею 9,67 га. перейшло до нового орендаря ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ». Відповідно до пункту 3 цієї додаткової угоди з 01.01.2015 розмір річної орендної плати становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту 1,756, що складає 5855,23 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять грн. 23 коп.) гривень на рік, в тому числі податок на доходи фізичних осіб.

28.12.2017 року між ОСОБА_1 та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду, відповідно до якої право оренди земельної ділянки площею 9,67 га. (кадастровий номер :02:004:0012) перейшло до нового орендаря ТОВ «ЮТС- АГРОПРОДУКТ».

Відповідно до змісту цієї додаткової угоди відповідач прийняв права та обов`язки нового орендаря, а первісний договір оренди земельної ділянки № 00808 від 10.11.2011 сторонами викладено в новій редакції на умовах додаткової угоди.

Відповідно до пункту 4.1. договору оренди земельної ділянки № 00808 від 10.11.2011, у редакції додаткової угоди від 28.12.2017, розмір орендної плати за рік оренди встановлено в розмірі 6,65% від нормативної грошової оцінки, що становить 19 454,10 грн. У пункті 4.4. зазначено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше). Строк дії договору визначено до 31.12.2025 (пункт 3.1. додаткової угоди від 28.12.2017).

02.09.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 00808 від 10.11.2011 року про внесення змін в договір оренди землі щодо продовження строку оренди до 30.11.2032 року та встановлення річного розміру орендної плати на рівні 7,65% від нормативної грошової оцінки.

12.10.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду про викладення договору оренди в новій редакції на умовах додаткової угоди. Відповідно до пункту 4.1. договору оренди земельної ділянки № 00808 від 10.11.2011, у редакції додаткової угоди від 12.10.2021 року, розмір орендної плати за рік оренди встановлено в розмірі 9,45% від нормативної грошової оцінки, що становить 27 645,23 грн.

Договір укладено строком на 31.12.2036 року. (п.3.1 Договору).

Згідно п.4.5 Договору Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня.

У листі Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району від 21.03.2025 № 01-12/656/25 зазначено, що земельна ділянка площею 9,67 га з кадастровим номером :02:004:0012 не використовується відповідачем, тобто обробіток її не здійснюється. ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не приймало участь у обстеженні та розмінуванні земельних ділянок, що перебувають в оренді підприємства. Обстеження та очищення земельних ділянок здійснювалося відповідними військовими групами із розмінування за ініціативою Херсонської ОВА в рамках гуманітарного розмінування території громади.

Серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків законодавець у пункті 1 частини другої статті 11 ЦК України вирізняє, зокрема, договори.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

У частині першій статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).

Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України,

цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України

«Про оренду землі»).

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт (абзац п`ятий частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).

Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.

Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Позивач посилався на пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України, вважаючи, що є підстави для припинення права користування ТОВ «ЮТС-Агропродукт» спірною земельною ділянкою на праві оренди, тобто розірвання договору оренди, через систематичну (більше двох років поспіль) несплату останнім орендної плати.

Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі

№ 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).

Щодо поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі

№ 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) зазначено, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи містять відповідь на запит адвоката позивача до податкової служби щодо отриманих позивачем доходів та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованих та виплачених доходів за період 1 квартал 2020 по 4 квартал 2024 свідчать про виплату ОСОБА_1 ТОВ «ЮТС-Агропродукт» орендної плати за землю за 2020 рік в сумі 22 379,48 грн., за 2021 рік в сумі 5 265 грн.90 коп та відсутність виплати у наступні роки. ( а.с.36,37). Стороною позивача, у наведений ним спосіб, не доводилося невиплату орендної плати за 2019 рік.

Відповідач, як у заяві до суду першої інстанції від 07.05.2025 ( зареєстрованій судом після ухвалення рішення суду), так і в апеляційній скарзі не заперечував факт не виконання своїх зобов`язань за договором оренди, а саме невиплату орендної плати за 2022, 2023,2024 роки , посилаючись на те що період окупації та до моменту підтвердження безпечного стану земельної ділянки є наслідком обставин непереборної сили, за які товариство не відповідає; неможливість обробітку земельної ділянки через її потенційне замінування та пряма загроза для життя і здоров`я працівників при обробітку земельної ділянки є обставинами, за які орендар не відповідає, і які, відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України, звільняють його від сплати орендної плати за період, коли таке користування було неможливим.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22.12.2022 року №309 Новорайська сільська територіальна громада Бериславського району, Херсонської області, на якій розташована спірна земельна ділянка у період з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасово окупацією рф, а з 11 листопада 2022 року Новорайська сільська територіальна громада Бериславського району, Херсонської області віднесена до території можливих бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів, що мав об`єктивну неможливість використовувати орендовану земельну ділянку у своїй господарській діяльності. Зокрема, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що земельна ділянка не могла бути використана за її цільовим призначенням. Також відповідач не звертався до позивача з повідомленнями про наявність обставин, які унеможливлювали виконання ним договірних зобов`язань, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між воєнними діями та неможливістю обробітку землі. Крім того, загальне посилання на воєнний стан або лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року не є достатніми підставами для безумовного звільнення від виконання зобов`язань, оскільки такий лист носить загальний характер і не містить ідентифікації конкретного зобов`язання відповідача. Відповідно до усталеної судової практики, зокрема висновків Верховного Суду у справах № 910/8580/22, № 910/14244/20 та інших, сторони, що посилаються на форс-мажор, повинні довести його наявність у конкретному випадку та безпосередній вплив на виконання їхніх зобов`язань. Водночас, як виснував суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази, що несплата була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21, у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21.

Згідно ст.762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Наведена норма права визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Крім того, обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 Цивільного кодексу України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними. Відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/7495/16.

Оскільки відповідно до частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає тягар доказування неможливості використання майна несе саме орендар. Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України викладена у постановах Верховного Суду у справах №910/8651/22 від 28.06.2023, №911/1064/21 від 08.11.2023, №910/14244/20 від 12.04.2023, №910/13704/21 від 15.03.2023, №910/8040/20 від 08.07.2021.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що факт перебування вказаної земельної ділянки на території України, яка в період часу з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року входила до тимчасово окупованої російською федерацією території України, свідчить про очевидну неможливість використання відповідачем її у своїй господарській діяльності, а отже неможливість виконання останнім взятих на себе зобов`язань з орендної плати.

У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки є обґрунтованими.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення

для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин які б свідчили про відсутність протягом 2023 -2024 років, за який відповідачем не вносилася орендна плата, можливості користуватися земельною ділянкою через військову агресію рф проти України, потенцію загрозу забруднення спірних земельних ділянок вибухонебезпечними предметами а також через знищення та розкрадання належного Товариству майна; наявності непереборної сили, та підстав для застосування вимог ст. 726 ЦК України відповідачем суду першої інстанції не надано.

Щодо прийняття судом доказів, які не були подані до суду першої інстанції та додані до апеляційної скарги, а саме чотири розпорядження військової адміністрації про надання товариству пільг по сплаті орендної плати за землі комунальної власності та єдиного податку четвертої групи для юридичних осіб на 2022-2025 роки колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин другої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями статті 44 цього Кодексу повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Отже, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Матеріали цивільної справи не містять доказів належного направлення відповідачу та отримання ним копії позовної заяви та доданих до неї документів, повідомлення про розгляд справи, що на думку судової колегії з урахуванням наведених процесуальних норм надає підстави для їх прийняття.

Разом з тим, надані розпорядження : розпорядження начальника сільської військової адміністрації від 31.10.2023 року за №163; від 06.02.2024 за №29; від 11.02.2025 за №58; та від 18.04.2024 за №154 якими ТОВ «ЮТС-АГРОПОДУКТ» надано пільги з нарахування та сплати орендної плати за землі комунальної власності, єдиного податку четвертої групи для юридичних осіб та мінімального податкового зобов`язання за період з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2025 року відповідно, висновків суду першої інстанції щодо недоведеності наявності обставин, яка унеможливлювали сплату орендної плати за 2023, 2024 роки не спростовують. Вказані розпорядження видані лише щодо надання певних податкових пільг у зв`язку з потенційною загрозою забруднення земельних ділянок господарства вибухонебезпечними предметами, та не містять відомостей щодо визнання спірних земельних ділянок забрудненими вибухонебезпечними предметами, і не звільняють Товариство від обов`язку сплачувати орендну плату за орендовані земельні ділянки приватної власності.

Спірна земельна ділянка не знаходилась на території введення активних бойових дій у період з 2023 по 2024 року, що підтверджено Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року№ 376.

Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження забруднення спірної земельної ділянки вибухонебезпечними предметами, звернення відповідача в межах реалізації закону України « Про протимінну діяльність в Україні», на якій апелянт посилається, у тому рахунку до уповноважених органів щодо проведення процедури очищення території (земельної ділянки).

За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної інстанції щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2023-2024 роки за договором оренди земельної ділянки.

Колегія суддів звертає увагу, що на запит адвоката начальником сільської військової адміністрації в листі від 21.03.2025 №01-12/656/25 щодо земельної ділянки належній у тому рахунку позивачу, проінформовано, що безпосередньо працівниками Новорайської СВА огляд (обстеження) земельних ділянок не проводився, станом на 21.03.2025 зазначені земельні ділянки не використовуються відповідачем, тобто обробіток її не здійснюється; ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не приймало участь у обстеженні та розмінуванні земельних ділянок, що перебувають в оренді підприємства; обстеження та очищення земельних ділянок здійснювалося відповідними військовими групами із розмінування за ініціативою Херсонської ОВА в рамках гуманітарного розмінування території громади. Також зазначено, що з метою якнайшвидшого повернення земельних ділянок у користування, інші землекористувачі приймали усі можливі заходи для використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення ( а.с.26).

Наведене у сукупності свідчить, що відповідач після деокупації ( з грудня 2022 року) та до наступного часу не виявляє наміру використовувати земельну ділянку сільськогосподарського призначення, не сплачує орендну плату, проте і заперечує проти розірвання договору оренди, що не може не суперечити волі власника землі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов в цілому правильного висновку, що спірний договір оренди землі за вимогою позивача може бути достроково розірваний з підстав неналежного виконання умов договору, а саме: систематичного (два і більше разів) невиконання обов`язків зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору.

Дослідивши обставини у справі та надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про розірвання договору оренди землі.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне врахувати доводи апеляційної скарги, щодо неможливості, через тимчасову окупацію, використання орандарем за призначенням об`єкту оренди в період з квітня 2022 року по листопад 2022 року і як наслідок виконання зобов`язань зі сплати у 2022 році орендної плати, відповідно до умов договору, проте на правильність висновку суду про наявність підстав для розірвання договору оренду зазначений довід не вплинув. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що оскільки судом встановлена систематична (два і більше разів) невиконання обов`язків зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору та позивачем не заявлялася вимога про стягнення заборгованості по орендній платі за період 2019-2024 роки, при цьому адвокатом позивача надавалися докази сплати відповідачем суми орендної плати за 2020 рік та частково за 2021 рік ( а.с. 36-37), то суд першої інстанції помилково встановлював розмір заборгованості по орендній плати за період з 2019-2024 роки, оскільки такий підлягає встановленню судом, як юридичний факт за вимогою про стягнення певного розміру заборгованості по сплаті орендної плати, а отже наявні підстави для зміни рішення, виключивши з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на встановлення розміру заборгованості за період 2019-2024 в сумі 156 030,10 грн.

Щодо суті апеляційної скарги

Підставою для зміни оскаржуваного рішення відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищенаведеного рішення суду першої інстанції підлягає зміні, виключивши з його мотивувальної частини посилання на встановлення розміру заборгованості за період 2019-2024 в сумі 156 030,10 грн., в іншій частині це ж рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» - задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 травня 2025 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на встановлення розміру заборгованості за період 2019-2024 в сумі 156 030,10 грн..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.П. Воронцова

В.В. Майданік

Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року І.В. Склярська