Справа № 489/6266/24
Номер провадження 2/489/2111/25
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр» або позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 21.01.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №2946629, відповідно до якого, позичальнику надано грошові кошти в сумі ,визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/термін, що визначені договором; сума кредиту склала 15000,00 грн., проценти - 18215,59 грн., які нараховуються за ставкою 180,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 26.01.2022 було укладено договір №26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитним договором №2946629. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило права вимоги позивачу за кредитним договором №2946629.

Представник позивача просив суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 49815,25 грн.,судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив суд розглядати справу за його відсутності , позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у заяві про перегляд заочного вказував, що не погоджується з тим, що договір позики було підписано електронним підписом відповідача, договір, який долучений позивачем до позовної заяви відповідач не підписувала. Жоден доказ у справі не підтверджує підписання кожного договору сторінки відповідачем, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження пропозиції укласти договір. Окрім того, вимога нарахування та сплати відсотків, які є явно завищеними не відповідає засадам справедливості. Також, позивачем не надано на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора жодних доказів. Матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування відповідачу суми коштів.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

21.01.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №2946629, відповідно до умов якого сума кредиту - 15000,00 грн.; кредит надається на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів з 21.01.2021; остаточний термін повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом - 16.01.2022; проценти за користування кредитом складають 18215,59 грн., які нараховуються за ставкою 180,00 відсотків річних; стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 360,00 відсотків річних.

Разом з вказаним Договором про споживчий кредит відповідачем також підписано за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Паспорт споживчого кредиту №2946629, в якому з-поміж інших умов, які дублюють умови кредитного договору також зазначено, що загальні витрати за кредитом - 18215,59 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 18215,59 грн.; реальна річна процентна ставка - 1,597,605.98 відсотків річних.

Платіжним дорученням 38027537 від 21.01.2021 на ім`я ОСОБА_1 перераховано суму у розмірі 15000,00 грн.

Відповідно до листа ПУМБ за вх.КНО№-07.8.5/8967БТ від 08.07.2025 в Банку на ім`я ОСОБА_1 була випущена банківська платіжна картка НОМЕР_1 . В анкеті ОСОБА_1 вказана електрона адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 В банку за ОСОБА_1 закріплено фінансовий номер телефону НОМЕР_2 . Номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 не знаходиться/знаходився. За 21.01.2021 була виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 15000,00 грн. через сервіс іншого банку.

Згідно з Випискою по особовому рахунку з 21.01.2021 по 27.01.2021 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що 21.01.21 на рахунок ОСОБА_1 надійшла сума у розмірі 15000 грн.

26.01.2022 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ "МІЛОАН" відступило ТОВ «Вердикт капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема до відповідача, що підтверджується реєстром боржників від 26.01.2022.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ "Коллект центр" було укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ "Коллект центр" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема до відповідача, що підтверджується реєстром боржників від 10.01.2023.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

В ч.2 ст. 517 ЦК України зазначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 від 23.09.2015 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2020 у справі №681/44/15-ц.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 8, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до вимог законодавства, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Зі змісту Договору про споживчий кредит №2946629 від 21.01.2021 вбачається, що при його укладенні позичальником було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податку, адреса реєстрації проживання,номер мобільного телефону та електронна адреса.

Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Як вбачається з витребуваної судом інформації (за клопотанням позивача) з АТ "ПУМБ" міститься зарахування на банківську карту, що належить відповідачу грошових коштів в сумі 15000 грн.

Таким чином, можна стверджувати, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту) на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач посилається на неукладеність Договору №2946629 від 21.01.2021 та ту обставину, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитної угоди не можуть вважатися електронними документами.

Суд зазначає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

21.01.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено Договір №2946629, який був підписаний останнім електронним підписом 21.01.2021, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Суд вважає, що даний договір укладено саме з ОСОБА_1 , який ідентифікується за зазначеними нею самою у договорі персональними даними, а саме: РНОКПП НОМЕР_4 , дані паспорту, номер банківської картки, що належить відповідачу. Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Суд враховує, що відповідно до листа АТ «ПУМБ» номер телефону та електронна пошта ОСОБА_1 у матеріалах банківської справи різниться з тими, що вказані при укладенні електронного договору та зазначає, що ця обставина не є виключною, оскільки особа може мати декілька номерів мобільного зв`язку та декілька електронних скриньок, що не забороняється. До того ж, договір №2946629 від 21.01.2021 на момент розгляду справи відповідачем не оспорювався, а враховуючи презумпцію правомірності договорів, є чинним та обов`язковим для виконання сторонами. Використання позичальником отриманого коду, а також надання ним своїх анкетних даних та банківських реквізитів для перерахування коштів свідчить про згоду з умовами кредитування, а тому договір вважається укладеним.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо відсутності доказів про перерахунок коштів на рахунок ОСОБА_1 , оскільки це спростовується випискою по рахунку ОСОБА_1 , яка надана на вимогу суду АТ «ПУМБ».

Відповідач з-поміж іншого посилається на нарахування відсотків у завищеному розмірі та просить суд зменшити розмір відсотків, адже стягнення непогоджених відсотків свідчить про бажання позивача збагатитися за рахунок відповідача.

Як слідує з наданого розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитом нараховані з 26.01.2022 по 23.02.2022 у розмірі 17842,04 грн. та станом на 26.01.2022 у розмірі 19668,35. Пунктом 1.5.1 та 1.6 Договору від 21.01.2021 передбачено, що проценти за користування кредитом складають 18215,59 грн., які нараховуються за ставкою 180,00 грн. відсотків річних. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 360,00 відсотків річних. Особливості нарахування процентів визначенні п.п.2.2.2., 2.2.3 цього Договору. Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном повернення кредитом, визначеним Графіком платежів, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом (частиною кредиту), окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в.п. 1.5.1 процентна ставка запропонована зі знижкою і є меншою за стандартну ставку, встановлену п.1.6 Договору. В пункті 2.2.3 вказаного Договору зазначено, що незважаючи на інші умови Договору сторони домовилися, що якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну повернення кредиту, проценти за стандартною ставкою передбаченою п.1.6 Договору в період прострочення позичальника нараховуються за вибором позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, передбачених ст.625 ЦК України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.6. Договору.

Суд з урахуванням наведеного приходить до висновку, що нарахування відсотків в розмірі 37510,39 грн. відбулось у відповідності до умов укладеного договору.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом заявити клопотання про проведення судової економічної експертизи для здійснення перевірки правильності нарахування відсотків за кредитним договором, своїх розрахунків відповідач також не наводить. А, враховуючи відсутність у суду спеціальних знань в області економіки та правомірність укладеного кредитного договору, приходить до висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення відсотків з відповідача.

Відповідач також зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача. Вказані договори факторингу, які укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" є чинними, оскільки їх дійсність ніким не оспорено, а тому вони підлягають виконанню. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Позивачем надано договір факторингу, який оформлений та підписаний належним чином, витяг з реєстру боржників, частково реєстр боржників, платіжну інструкцію про перерахування узгодженої суми за договором факторингу.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів, укладені договори факторингу та реєстри боржників, які є додатками до них.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідач доказів того, що він виконав свій обов`язок щодо повернення коштів первісному кредиторові, тобто здійснив належне виконання, не надав. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених укладеним договором.

Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 21.01.2021 укладений за допомогою одноразового ідентифікатора, який згенерований електронною системою позивача та був надісланий на номер відповідача (позичальника) СМС-повідомленням. Використання позичальником отриманого коду, а також надання ним своїх анкетних даних та банківських реквізитів для перерахування коштів свідчить про згоду з умовами кредитування, а тому договір вважається укладеним. Вказаний договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту укладено у формі електронного документу, що не суперечить вимогам ЦК України та іншого чинного законодавства України.

Відповідно до наданих представником позивача розрахунків заборгованості, заборгованість відповідача станом на 10.01.2023 за договором №2946629 складає 49815,25 грн., з яких: 12304,86 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 37510,39 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь-яких доказів не надано.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 13000 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: платіжну інструкцію № від 12.07.2024 , заявку на надання юридичної допомоги №786 від 01.07.2024, витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024

Проте суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт, враховуючи те, що надані Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» послуги з надання усної консультації з вивченням документів не стосуються розгляду справи в суді. Також суд вважає час у три години, витрачений Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду таким, що не відповідає складності справи.

На підставі викладеного суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі в розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд вирішив

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором про споживчий кредит №2946629 від 21.01.2021, яка станом на 10.01.2023 складає 49815 грн. 25 коп. (сорок дев`ять тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень двадцять п`ять копійок), з яких: 12304,86 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 37510,39 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» , , місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.09.2025.

Суддя В. В. Кокорєв