Провадження №: 2/755/344/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2025 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Коваленко І.В.,

при секретарі судових засідань - Грищенко С.В.,

за участю сторін:

представник позивача - Подольна О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву представника позивача Подольної О.М. про підстав позову, пред`явленого до відповідача ОСОБА_2 , яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

24.09.2025 року (вх.№56710) до суду надійшла заява уповноваженого представника Державної іпотечної установи Подольної Ольги Миколаївни про зміну підстав позову, пред`явленого до відповідача ОСОБА_2 , в порядку ст.49 ЦПК України.

Заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 не тільки була Поручителем на момент укладання Кредитного та Іпотечного договору, але ще й дружиною Позичальника ОСОБА_3 , та на підставі ст. 65 Сімейного Кодексу України, надала письмову згоду своєму чоловіку ОСОБА_3 на укладання Кредитного договору №07-05-И/02 від 01 листопада 2005 року та похідних договорів. 01 листопада 2005 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № 07-05-Ип1/02. Отже, за твердженням позивача, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Тож правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Сторона позивача вказувала, що ОСОБА_2 01 листопада 2005 року надавала нотаріальну згоду на придбання квартири під номером АДРЕСА_1 та не заперечувала проти передачі в іпотеку вищезазначеної квартири в забезпечення зобов`язань її чоловіка ОСОБА_3 перед Банком на відомих умовах.

У підготовчому засіданні представник позивача підтримала свою заяву про зміну підстав позову до ОСОБА_2 у вказаній справі та просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали заяви про зміну підстав позову, оцінивши наведені позивачем доводи на підтримання заяви та відсутність заперечень з боку відповідачів, приходить до наступних висновків.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд, у разі необхідності, заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Як убачається із заявлених позовних вимог, що викладені у позовній заяві від 18.04.2025, позивач просить суд:

«1. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) та з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , ідентифікаційний: НОМЕР_2 ) на користь Державної іпотечної установи прострочену заборгованість за Кредитним договором станом на 27.03.2024р. в розмірі 1 119 287,40 грн. (один мільйон сто дев`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят сім грн. 40 коп.), з яких: - прострочена сума основного боргу - 501 974,77 грн. (за період з 10.05.2020 р. по 10.12.2023 р.), - прострочені відсотки за користування кредитом - 617 312,63 грн. (за період з 10.05.2020 р. по 10.12.2023 р.).

2.Стягнути з Відповідачів на користь Державної іпотечної установи (бул. Лесі Українки, б. 34, м. Київ, 01133, ) судові витрати у розмірі 16 789,31 грн. (шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять грн. 31 коп.).»

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретного позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Виходячи з висновків, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року по справі № 761/7978/15-ц, під підставами позову, які згідно із ст.49 ЦПК може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Таким чином, зміна предмета позову означає зміну вимог, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Таким чином, зміна предмета позову означає зміну вимог, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Доповнення позовних вимог новою вимогою та новими обставинами, по суті своїй є новим позовом.

Із поданої заяви про зміну підстав позову від 24.09.2025 року (вх.№56710) убачається, що позивач, не змінюючи предмету позову, здійснив зміну підстав позову, пред`явленого до відповідача ОСОБА_2 , а саме: включив нормативне обґрунтування правової підстави стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в порядку ст. 65 СК України.

З урахуванням зазначених норм чинного цивільного-процесуального законодавства України, позивач, з дотриманням вимог Цивільного процесуального кодексу України (на стадії підготовчого провадження), звернувся до суду із заявою про зміну підстав позову, у зв`язку з чим підстав для відмови у прийнятті такої заяви у суду відсутні, що свідчить про необхідність прийняття такої заяви.

Отже, з урахуванням викладеного та норм діючого цивільного та цивільного-процесуального законодавства України, сторона позивача правомірно звернулася до суду із заявою про зміну підстав позову, пред`явленого до відповідача ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд доходить висновку про доцільність прийняття такої заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 49, 13, 49, 189, 197, 257, 258, 260, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача Державної іпотечної установи - Подольної Ольги Миколаївни про зміну підстав позову, пред`явленого до відповідача ОСОБА_2 , подану до суду 24.09.2025 року (вх.№56710), - задовольнити.

Прийняти заяву про зміну підстав позову, пред`явленого до відповідача ОСОБА_2 , яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Встановити строк для подання відповідачами, відзиву на заяву про зміну підстав позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали та отримання заяви. У зазначений строк відповідачі мають право надіслати суду відзив на заяву про зміну підстав позову, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідачі зобов`язані надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Встановити позивачу, п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст. 178 ЦПК України, в якій позивач, викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Встановити відповідачам п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, в якому відповідачі, викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет http://court.gov.ua/sud2604.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: