Справа № 368/551/25
Рішення

Іменем України

"11" червня 2025 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицько міської ради Обухівського району Київської області, - про визнання права власності в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

18.04.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява позовом ОСОБА_1 до Кагарлицько міської ради Обухівського району Київської області, - про визнання права власності в порядку спадкування, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Вищевказані позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обгрунтовував в мотивувальній частині його позовної заяви наступними обставинами та нормами права:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, до якої увійшов житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 заповіту на належне йому майно не складала. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст.1216 Цивільного кодексу України.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями майна ОСОБА_2 за законом першої черги є її діти, - ОСОБА_1 (далі - Позивач) Інших спадкоємців не залишилось.

Для оформлення спадщини померлої ОСОБА_2 , Позивач звернувся до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.1.

Листом від 27.02.2025 року №89/02-14 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомила Позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Для вирішення даного питання нотаріус рекомендувала Позивачу звернутися з відповідним позовом до суду.

Необхідно зазначити, що ОСОБА_2 дійсно є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , попри відсутність належних документів про право власності на цей будинок.

Згідно з випискою з рішення з засідання виконавчого комітету № 03 від 31.03.2008 року по Липовецькій сільській раді «Про визнання права власності на житловий будинок», вирішено:

- визнати право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 за СТОВ «Липовецьке».

Відповідно до виписки з рішення загальних зборів СТОВ «Липовецьке» від 25.02.1999 року вирішено продати ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_2 вартістю 400 гривень.

Згідно з довідкою СТОВ «Липовецьке» с. Липовець, Кагарлицького району Київської області від 21.07.2003 року № 28, у 1999 році ОСОБА_2 виплатила кошти за житловий будинок в АДРЕСА_3 в сумі 400 грн.

Згідно з довідкою СТОВ «Липовецьке» с. Липовець, Кагарлицького району Київської області від 12.08.2004 року №584, будинок, який знаходиться по АДРЕСА_3 , - до розпаювання не підлягає.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Липовецької сільської ради Кагарлицького району Київської області від 20.02.2008 року № 72, житловий будинок в АДРЕСА_1 , в якому проживала ОСОБА_2 , - в Липовецькій сільській раді на балансу не значився.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Липовецької сільської ради Кагарлицького району Київської області від 16.12.2008 року №408, житловий будинок в АДРЕСА_2 , в якому проживала ОСОБА_2 , - в списках на розпаювання не числився.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області від 16.08.2024 року №146, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала без реєстрації на території АДРЕСА_1 згідно з погосподарськими книгами, а саме:

- Погосподарська книга за 1986-1990 роки №1 особистий рахунок № НОМЕР_1 ;

- Погосподарська книга за 1991-1995 роки № 4 особистий рахунок № НОМЕР_2 ;

- Погосподарська книга за 1996-2000 роки № 1 особистий рахунок № НОМЕР_3 ;

- Погосподарська книга за 2001-2005 роки № 1 особистий рахунок № НОМЕР_4 ;

- Погосподарська книга за 2006-2010 роки № 1 особистий рахунок № НОМЕР_5 ;

- Погосподарська книга за 2011-2015 роки № 1 особистий рахунок № НОМЕР_6 ;

- Погосподарська книга за 2016-2020 роки № 1 особистий рахунок № НОМЕР_6 ;

- Погосподарська книга за 2021-2025 роки № 2 особистий рахунок № НОМЕР_7 .

Вказане вище в сукупності свідчить, що ОСОБА_2 , - викупила житловий будинок в АДРЕСА_1 у попереднього власника - СТОВ «Липовецьке» та проживала в ньому до дня смерті.

При цьому відсутність правовстановлюючих документів на майно не позбавляє права власності на нього.

Отже, житловий будинок за адресою: в АДРЕСА_1 , - входить до спадщини ОСОБА_2 , та може бути успадкований Позивачем.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1, 3 ст.1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, Позивач, як спадкоємець майна ОСОБА_2 за законом, може успадкувати належний їй житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з ст.1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на вищевказане спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання ного права.

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі № 597/1070/15-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових право через нотаріуса, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду, а суд може визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Наведене вище свідчить, що наявні усі підстави для визнання за Позивачем права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевказане та керуючись ст. ст. 328, 39а2, 1223, 1296 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, - позивач просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

18.04.2025 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/551/25, провадження № 2/368/596/25.

05.05.2025 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 12 год. 00 хв. 11.06.2025 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 11.06.2025 року, позивач ОСОБА_1 , - не з`явився, хоча, - повідомлений був належним чином судом про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява позивача ОСОБА_1 , в якій він просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги, - підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 11.06.2025 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява представника відповідача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, проти задоволення позову не запреречує.

Фактичне визнання позову відповідачем юридичною особою, - Кагарлицькою міською радою Обухівського району Київської області, - в підготовчому судовому засіданні, - дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам проведення підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, - задовольнити, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред явлені одночасно щодо декількох об 'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як вбачається з позову, - предметом позову в даному цивільному провадженні є визнання права власності на нерухоме майно (квартиру), яке розміщене в с. Липовець Обухівськго району Київської області.

Що стосується тієї обставини, що дана справа слухається не в Обухівському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Київської області, то суд зазначає наступне:

- Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - с. Липовець, - відноситься до Обухівського району Київської області.

Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як с. Липовець до адміністративно територіальної реформи входило до складу Кагарлицького району Київської області, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.

Відповідно, враховуючи ту обставину, що предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно (будлинковолодіння житловий будинок), та враховуючи положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключна підсудність, - підсудність за місцем розташування нерухомого майна.

Сторони по справі:

- позивачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець село Чепиліївка Білоцерківського району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , виданий 24 квітня 2003 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_9 );

- відповідачем по даній справі є юридична особа, - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, (09201, Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, вул. Героїв Небесної Сотні, 1, Код ).

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до ни норм матеріального та процесуального права:

- Спадкодавцем по даній справі є ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 , яке видане 21 лютого 2024 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому зазначено, що:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с. Чепиліївка Білоцерківського району Київської області, громадянка України, - померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 66 років, про що 21 лютого 2024 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України складено відповідний актовий запис за № 111.

Місце смерті, - село Липовець Обухівського району Київської області.

Після смерті спадкодавця по даній справі, - ОСОБА_2 , - відкрилася спадщина на належне їй майно.

До складу спадкової маси увійшов житловий будинок, який розміщено за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, - за життя спадкодавець по справі, - ОСОБА_2 заповіту на належне їй майно, - не складала.

Згідно діючих норм ЦК України, - спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу України).

З огляду на ту обставину, що спадковдавцем по справі за життя заповіт не складався, - в даному випадку має місце спадкування за Законом.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст.1216 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згвдно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем майна пормерлого спадлкодавця в даній справі, - ОСОБА_2 за законом першої черги є її син, - ОСОБА_1 (далі - Позивач).

Як вбачається з матеріалів справи, - інших спадкоємців не залишилось.

Факт того, що позивач по даній справі, - ОСОБА_1 , - є рідним сином (родич першого споріднення) померлого спадкодавця, - ОСОБА_2 , - підтверджується:

- свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , яке видано 2 вересня 1981 року Сухоліською с/Радою Білоцерківського р ну Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Чепіліївка Білоцерківського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про народження 2 вересня 1981 року зроблено запис за № 19.

В рафі «Батьки» зазначені:

Батько ОСОБА_3 ;

Мати ОСОБА_4 .

Проте, в подальшому, - спадкодавець по справі (мати позивача) внаслідок укладення шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_11 , яке видане 6 вересня 1984 року Сухоліською с/Радою Білоцерківського р ну Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець село Павлогрудово Знаменського району Одеської області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка село Чепеліївка Білоцерківського району Київської області, - уклали шлюб 6.09.1984 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 6 вересня 1984 року зроблено запис за № 5.

В графі «Після укладення шлюбу присвоєно прізвища» зазначено:

- Чоловікові ОСОБА_6 ;

- Дружині ОСОБА_6 .

Для оформлення спадщини померлого спадкодавця (рідної матері), - ОСОБА_2 , Позивач, - ОСОБА_1 , - звернувся до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.І.

Листом від 27.02.2025 року №89/02-14 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори, - Грачова Л.І., - повідомила Позивача ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Для вирішення даного питання нотаріус рекомендувала Позивачу звернутися з відповідним позовом до суду.

Необхідно зазначити, що ОСОБА_2 дійсно, - є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , попри відсутність належних документів про право власності на цей будинок.

Так, - згідно з випискою з рішення з засідання виконавчого комітету № 03 від 31.03.2008 року по Липовецькій сільській раді Кагарлицького району Київської області «Про визнання права власності на житловий будинок», вирішено:

- визнати право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 за СТОВ «Липовецьке».

Відповідно до виписки з рішення загальних зборів СТОВ «Липовецьке» від 25.02.1999 року вирішено продати ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_2 вартістю 400 гривень.

Згідно з довідкою СТОВ «Липовецьке» с. Липовець, Кагарлицького району Київської області від 21.07.2003 року № 28, у 1999 році ОСОБА_2 виплатила кошти за житловий будинок в АДРЕСА_3 в сумі 400 грн.

Згідно з довідкою СТОВ «Липовецьке» с. Липовець, Кагарлицького району Київської області від 12.08.2004 року № 584, будинок, який знаходиться по АДРЕСА_3 , - до розпаювання не підлягає.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Липовецької сільської ради Кагарлицького району Київської області від 20.02.2008 року № 72, житловий будинок в АДРЕСА_1 , в якому проживала ОСОБА_2 , - в Липовецькій сільській раді на балансу не значився.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Липовецької сільської ради Кагарлицького району Київської області від 16.12.2008 року №408, житловий будинок в АДРЕСА_2 , в якому проживала ОСОБА_2 , - в списках на розпаювання не числився.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області від 16.08.2024 року №146, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала без реєстрації на території АДРЕСА_1 згідно з погосподарськими книгами, а саме:

- Погосподарська книга за 1986-1990 роки №1 особистий рахунок № НОМЕР_1 ;

- Погосподарська книга за 1991-1995 роки № 4 особистий рахунок № НОМЕР_2 ;

- Погосподарська книга за 1996-2000 роки № 1 особистий рахунок № НОМЕР_3 ;

- Погосподарська книга за 2001-2005 роки № 1 особистий рахунок № НОМЕР_4 ;

- Погосподарська книга за 2006-2010 роки № 1 особистий рахунок № НОМЕР_5 ;

- Погосподарська книга за 2011-2015 роки № 1 особистий рахунок № НОМЕР_6 ;

- Погосподарська книга за 2016-2020 роки № 1 особистий рахунок № НОМЕР_6 ;

- Погосподарська книга за 2021-2025 роки № 2 особистий рахунок № НОМЕР_7 .

З огляду на вищевказані обставини, - суд приходить до висновку що за життя померлий спадкодавець, - ОСОБА_2 , - викупила житловий будинок в АДРЕСА_1 у попереднього власника - СТОВ «Липовецьке» та проживала в ньому до дня смерті.

При цьому, суд зазначає, що відсутність правовстановлюючих документів на майно, - не позбавляє права власності на нього.

Отже, суд вважає, що житловий будинок, який розміщено за адресою: в АДРЕСА_1 , - входить до складу спадкової маси (спадщина), що залишилася після смерті спадкодавця, - ОСОБА_2 , та може бути успадкований Позивачем, - ОСОБА_1 .

Своє рішення суд обгрунтовує наступними нормами права:

- Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

- Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

- Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, суд вважає, що Позивач, - ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за Законом, - майна померлого спадкодавця, - ОСОБА_2 , - має право успадкувати належний померлому спадкодавцю житловий будинок, який розміщений за адресою: АДРЕСА_4 .

- Згідно з ст. 1297 ЦК України право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

- Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

- Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Суд вважає, що в даному випадку державним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори Київської області Грачовою Л.І., - обґрунтовано відмовленопозивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому даний спір повинен вирішуватися в судовому порядку, - шляхом постановлення судовогор рішення.

Суд зазначає при цьому, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на вищевказане спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання ного права.

- Згідно ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі № 597/1070/15-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових право через нотаріуса, - спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду, а суд може визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Суд вважає, з огляду на матеріали справи, що наявні усі підстави для визнання за Позивачем ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, який розміщений за адресою: АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Пункт 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, яке не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Пункт 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості.

Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, які були завершені будівництвом до 5 серпня 1992 року і розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, де відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, передбачені ст. 31 Закону № 1952-ІV від 1 липня 2004 року.

Особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень передбачені ст. 31-1 Закону № 1952-ІV від 1 липня 2004 року.

Згідно з абзацом 3 п. 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові та дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, а також прибудови до них, що були завершені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

Пунктом 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, що засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

У разі обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні (абз. 15 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується в разі існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема, при визначенні судом додаткового строку для прийняття спадщини за позовом спадкоємця (абз. 16 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

При розгляді питань щодо визнання права власності на житлові будинки чи споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах розглядаються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухвалами органів місцевого самоврядування про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення земельних ділянок під забудову тощо (абз. 38 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13).

У разі втрати правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди здебільшого задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно (п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи, є спадкоємці, які прийняли спадщину, органи, уповноважені видавати правовстановлюючі документи, або органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно (абз. 1 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Ці органи також можуть бути залучені до справи як треті особи відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК. Органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, що затверджена Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року.

У період дії цієї Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилася в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно в сільській місцевості може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради (абз. 2 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24- 753/0/4-13).

Найпоширенішою причиною звернення до суду у справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємців оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця та/або відсутність державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем (абз. 14 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Це особливо характерно для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом у погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном спадкодавцем (абз. 15 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4- 13).

Перші власники не оформили документи на належне їм нерухоме майно та не зареєстрували його в органах БТІ. У зв`язку з цим спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, і його право має бути визнане в судовому порядку (абз. 16 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24- 753/0/4-13).

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, - шляху для визнання її права.

Відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц).

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.

Отже, оскільки нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , та відсутні будь-які інші способи для реалізації його спадкових прав, то наявні усі підстави для визнання за Позивачем ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, який розміщено за адресою: АДРЕСА_4 , та, відповідно, - є підстави захисту прав позивача шляхом винесення судового рішення.

Згідно п. 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1261-1262, 1266 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259263 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Кагарлицько міської ради Обухівського району Київської області, - про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за фізичною особою, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем село Чепиліївка Білоцерківського району Київської області, громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , виданий 24 квітня 2003 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_9 ), -

- в порядку спадкування за Законом, як спадкоєцем першої черги, після померлої ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки село Чепеліївка Білоцерківського району Київської області), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Липовець Обухівського району Київської області, (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_10 , яке видане 21 лютого 2024 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис за № 111, складений 21 лютого 2024 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України), -

- право власності на будинковолодіння, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_4 , (Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 05 березня 2025 року, інвентарізаційна справа № 469).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення складений 26.09.2025 року.

Суддя: Закаблук О.В.