Справа № 474/584/25
Провадження № 2/474/250/25
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

26.09.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.

розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

09.06.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь:

- заборгованість за кредитним договором № 16141-06/2024 у розмірі 22 125 грн., з яких: 5 000 грн. 00 коп. - сума основного боргу; 7 125 грн. 00 коп. - сума процентів; 10 000 грн. 00 коп. - штрафні санкції.

- заборгованість за кредитним договором № LM882402234 у розмірі 10 755 грн. 00 коп., з яких: 3 000 грн. 00 коп. - сума основного боргу; 6 255 грн. 00 коп. - сума процентів; 1 500 грн. 00 коп. - неустойка.

- заборгованість за кредитним договором № 7828927 у розмірі 22 070 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. - сума основного боргу; 10 710 грн. 00 коп. - сума процентів; 5 360 грн. 00 коп. - пеня та штрафи.

Ухвалою суду від 11.06.2025р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23.07.2025р. яке в подальшому було відкладено на 26.09.2025р.

Цією ухвалою від 11.06.2025р. від позивача було витребувано докази:

1) первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження факту та сум отриманих і повернутих відповідачем грошових коштів та розрахунку позовних вимог за весь період існування кредитних відносин з відповідачем щодо кредитного договору № 16141-06/2024 від 12.06.2024р., а саме: за період з 12.06.2024р. по 09.06.2025р. (дату, подання позову);

2) первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження факту та сум отриманих і повернутих відповідачем грошових коштів та розрахунку позовних вимог за весь період існування кредитних відносин з відповідачем щодо кредитного договору № LM882402234 від 26.07.2024р., а саме: за період з 26.07.2024р. по 09.06.2025р. (дату, подання позову);

3) докази видачі відповідачу коштів згідно кредитного договору № LM882402234 від 26.07.2024р., відповідно до п. 5.1 договору за всіма траншами.

4) первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження факту та сум отриманих і повернутих відповідачем грошових коштів та розрахунку позовних вимог за весь період існування кредитних відносин з відповідачем щодо кредитного договору № 7828927 від 26.04.2024р., а саме: за період з 26.04.2024р. по 09.06.2025р. (дату, подання позову);

5) докази видачі відповідачу коштів згідно кредитного договору № 7828927 від 26.04.2024р., відповідно до п.2.1 договору.

Строк виконання ухвали від 11.06.2025р. було встановлено невідкладно після отримання ухвали, але не пізніше 23.07.2025р.

Ухвалою також роз`яснено позивачу, що у разі неможливості виконати вимоги ухвали необхідно надати письмові пояснення з підтверджуючими це доказами, в тому числі шляхом направлення вказаної інформації на електрону адресу суду: е-mail: .

Також роз`яснено, що з метою ідентифікації учасника справи для проведення канцелярією суду реєстрації вхідної кореспонденції по справі, направленні до суду за допомогою електронної пошти заяви, клопотання, тощо мають бути підписані електронно-цифровим підписом.

У вказаній ухвалі судом роз`яснено позивачу та його представниці Какун А.С. наслідки невиконання вимог ухвали суду в частині витребування доказів, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвала та судова повістка направлялися позивачу та його представниці Какун А.С. в їх електронні кабінети в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, отримані адресатами, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

У судове засідання 23.07.2025р. представниця позивача Какун А.С. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у позовній заяві просила розглядати позовну заяву за відсутності представника позивача, дала згоду на ухвалення заочного рішення. Нею ж не було виконано ухвалу суду від 11.06.2025р. у частині витребування доказів. Письмові пояснення з приводу неможливості виконання вимог ухвали суду не надано, клопотання не заявлялися.

Відповідач в судове засідання 23.07.2025р. не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом: направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим поштовим відправленням. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи.

Судове засідання призначене на 23.07.2025р. було відкладено на 26.09.2025р.

04.08.2025р. позивачу та його представниці ОСОБА_2 повторно, на електронні адреси зазначені у позовній заяві представницею, було направлено ухвалу суду від 11.06.2025р. для виконання у частині витребування доказів.

У судове засідання 26.09.2025р. представниця позивача Какун А.С. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у позовній заяві просила розглядати позовну заяву за відсутності представника позивача, дала згоду на ухвалення заочного рішення. Нею ж не було виконано ухвалу суду від 11.06.2025р. у частині витребування доказів. Письмові пояснення з приводу неможливості виконання вимог ухвали суду не надано, клопотання не заявлялися.

Відповідач в судове засідання 26.09.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом: направлення судової повістки за зареєстрованим та фактичним місцем проживання рекомендованим поштовим відправленням, які повернуті без вручення адресату, в зв`язку з відсутністю його за вказаними адресами; розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищевикладене суд приходить до такого висновку.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 12.06.2024р. між ТОВ Аванс Кредит та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № 16141-06/2024, підписаний позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора надісланого на його номер мобільного телефону, за умовами якого позичальнику були надані кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем.

19.11.2024р. між ТОВ Аванс кредит та позивачем укладено договір факторингу № 191124/2 за умовами якого ТОВ Аванс кредит передало (відступило) за плату належні йому права вимоги позивачу, а останній прийняв їх, згідно реєстру боржників.

Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаним договором позики у розмірі у розмірі 22 125 грн., з яких: 5 000 грн. 00 коп. - сума основного боргу; 7 125 грн. 00 коп. - сума процентів; 10 000 грн. 00 коп. - штрафні санкції.

Як на підставу позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором надав, зокрема: договір про надання фінансового кредиту № 16141-06/2024 з додатком Графіком платежів, паспорт споживчого кредиту, довідку ТОВ Універсальні платіжні рішення про перерахування суми кредиту на картку № НОМЕР_1 , документ з назвою розрахунок заборгованості виконаний ТОВ Аванс кредит станом на 19.11.2024р. з додатком протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису директора цього товариства ОСОБА_3 від 15.01.2025р.; договір факторингу № 191124/2 від 19.11.2024р. з актом прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників.

26.07.2024р. між ТОВ Оптимальні кредити та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № LM882402234.

20.03.2024р. між ТОВ Оптимальні кредити та ТОВ Таліон плюс укладено договір факторингу № 20/0324-01, за умовами якого ТОВ Оптимальні кредити передало (відступило) за плату належні йому права вимоги ТОВ Таліон плюс, а останній прийняв їх, згідно реєстру боржників.

27.02.2025р. між ТОВ Таліон плюс та позивачем укладено договір факторингу № 27/0225-01, за умовами якого ТОВ Таліон плюс передало (відступило) за плату належні йому права вимоги позивачу, а останній прийняв їх, згідно реєстру боржників.

Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаним договором позики у розмірі 10 755 грн. 00 коп., з яких: 3 000 грн. 00 коп. - сума основного боргу; 6 255 грн. 00 коп. - сума процентів; 1 500 грн. 00 коп. - неустойка.

Як на підставу позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором надав, зокрема: договір кредитної лінії № LM882402234 за яким кожен окремий транш кредиту надається шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника використовуючи реквізити платіжної картки № НОМЕР_2 , протягом трьох днів з моменту укладення договору; паспорт споживчого кредиту; розрахунок боргу виконаний ТОВ Оптимальні кредити станом на 18.09.2024р.; розрахунок заборгованості виконаний ТОВ Таліон плюс станом на 27.02.2025р; договір факторингу № 20/0324-01 без додатків; договір факторингу № 27/0225-01 з реєстром прав вимог до нього.

26.04.2024р. між ТОВ Авентус Україна та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 7828927 про надання споживчого кредиту, підписаний позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора надісланого на його номер мобільного телефону, за умовами якого позичальнику були надані кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем.

28.03.2025р. між ТОВ Авентус Україна та позивачем укладено договір факторингу № 28032025 за умовами якого ТОВ Авентус Україна передало (відступило) за плату належні йому права вимоги позивачу, а останній прийняв їх, згідно реєстру боржників.

Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаним договором позики у розмірі 22 070 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. - сума основного боргу; 10 710 грн. 00 коп. - сума процентів; 5 360 грн. 00 коп. - пеня та штрафи.

Як на підставу позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором надав, зокрема: договір споживчого кредиту № 7828927 з додатком Таблицею обчислення загальної вартості кредиту; паспорт споживчого кредиту; договір факторингу № 28032025 з актом прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників; картку обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором № 7828927 укладеного між відповідачем та ТОВ Авентус Україна, складений первісним кредитором станом на 27.03.2025р. (на дату відступлення права вимоги).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Суд повинен належним чином дослідити поданий стороною доказ (в цьому випадку - розрахунки заборгованості за кредитним договором виконані позивачем за період після укладення договорів факторингу), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Такі правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 205/4176/18, від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

Надані у додатки до позовної заяви, на підтвердження позовних вимог докази: 1) Розрахунок заборгованості виконаний ТОВ Аванс кредит станом на 19.11.2024р. за кредитним договором № 16141-06/2024; 2) Розрахунок боргу виконаний ТОВ Оптимальні кредити» станом на 18.09.2024р. щодо кредитного договору № LM882402234; 3) Розрахунок заборгованості виконаний ТОВ Таліон плюс щодо кредитного договору № LM882402234 станом на 27.02.2025р.; 4) Картка обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором № 7828927 виконаний ТОВ Авентус Україна - в сукупності з наявними у справі доказами перелік яких наведений вище, не дають змогу встановити факт видачі коштів відповідачу за договором № LM882402234 з ТОВ Оптимальні кредити та за договором № 7828927 з ТОВ Авентус Україна, та дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем (вчинені ним оплати первісному чи новому кредитору, вид заборгованості на яку вони зараховані, тощо) за договорами № 16141-06/2024, № LM882402234, № 7828927, а тому суд позбавлений можливості перевірити наявність та розмір заборгованості із зазначенням її складових.

До того ж у постанові у справі № 266/4900/21 від 09.08.2023р. Верховний Суд зробив наступні висновки - по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні статей 76, 95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, тоді як саме виписки за рахунками позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, тобто слугувати підтвердженням правильності проведених стороною в такому розрахунку арифметичних дій.

Однак представниця позивача не виконала вимоги ухвали суду від 11.06.2025р. в частині витребування доказів. Вона ж не повідомила про причини неможливості надання таких доказів, з клопотаннями про витребування таких від третіх осіб не зверталися.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що, в даному випадку, позивач не подав витребувані докази без поважних причин.

Вищевказане перешкоджає повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтями 79 та 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

З огляду на вищевикладене слід також зазначити, що у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справі Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, оскільки позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, які необхідні для вирішення спору, а саме встановлення наявності або відсутності обставин справи, які входять до предмета доказування, а тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-84, 257, 259-263 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений та підписаний 29 вересня 2025 року.

Суддя Ф.Г. Сокол