Провадження № 2-з/522/532/25
УХВАЛА

25 вересня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 від 24.09.2025 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.09.2025 відкрите провадження та призначений розгляд справи у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

24.09.2025 до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на об`єкти нерухомого майна:

- на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0005, площею 0,06 га, реєстраційний номер нерухомого майна 227;

- на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99,0 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100;

- на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 71,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100;

- на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 68,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100;

- на 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 45,1 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці дійшов висновку, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (п. 53 рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі", заява № 28249/95).

Приписами ст. 151 ЦПК України визначені вимоги щодо змісту і форми заяви про забезпечення позову.

Суд встановив, що подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню з огляду на наступне.

Згідно ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закону № 3674-VI), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, яка подана фізичною особою - ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року становить 3028, 00 гривень.

Отже, за подання заяви про забезпечення позову підлягає сплаті судовий збір у розмірі 605,60 гривень (0,2 x 3028,00).

За таких обставин, позивач, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, зобов`язаний був сплатити судовий збір за подання такої заяви у розмірі 605,60 гривень.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову (ч. 9 ст. 185 ЦПК України).

В своїй заяві про забезпечення позову від 24.09.2025 заявник вказує на наявність квитанції про сплату судового збору в матеріалах справи, проте судом встановлено, що саме за звернення до суду із заявою про забезпечення позову від 24.09.2025 судовий збір сплачений не був.

У постанові Верховного Суду від 03.11.2020 (справа № 530/1630/18 провадження № 61-6940св19) зазначено, що надання суду квитанцій про сплату судового збору, які вже використані у інших справах, всупереч вимогам Закону України «Про судовий збір» заздалегідь розуміючи, що вони не будуть зараховані до Державного бюджету України, а також наступне не усунення недоліків щодо належної сплати судового збору, є свідченням недобросовісного використання наданих законом процесуальних прав.

Позивач не додав до заяви про забезпечення позову документи, що підтверджують сплату заявником судового збору за подання заяви про забезпечення позову, що свідчить про не дотримання заявником вимог ч. 6 ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що позивач не виконав вимоги ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову підлягає повернення заявнику.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 151-153, 258 - 261, 352-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 від 24.09.2025 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА