справа № 235/5953/24
провадження № 4-с/208/5/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Шабельника Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , на дії Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із скаргою на дії Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги зазначає, що він на початку квітня 2024 р. від Головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області ТСЦ МВС № 5342 отримано інформацію про накладення арешту постановою державного виконавця ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьк від 17.03.2014 р. № 5666/154-714 на транспортний засіб Mercedes-Benz Atego VIN: НОМЕР_1 , який належить йому на праві особистої власності.

Відповідно до наданої інформації на запит від 19.03.2024 р., інформація щодо номеру провадження відсутня, підставою його подання послугувало неможливість відчужити зазначений транспортний засіб під час укладання договору купівлі-продажу.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2021 р. утворений шляхом злиття районних відділів ДВС в м. Донецьку, у том числі ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьк.

Заявою від 31.05.2024 р. скаржник звернувся до Донецького ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з вимогою про зняття арешту накладеного постановою державного виконавця ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку від 17.03.2014 р. за № 5666/154-714, інформація щодо номеру виконавчого провадження у підсистемі НАІС ЄДР, відсутня.

Відповідно до листа від 07.06.2024 р., зазначено, що накладено обмеження постановою державного виконавця ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку від 17.03.2024 р. № 5666/154-714, не може бути віднесено до провадження виконавчих дій.

Відмовляючи у задоволення заяви скаржнику, про зняття арешту з майна, орган ДВС зазначив, що відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» не мав підстав для зняття такого арешту.

Спір виник у зв`язку з тим, що на заяву ОСОБА_1 від 31.05.2024 р. про зняття арешту у зв`язку з виконанням виконавчого документа поза межами виконавчого провадження, державний виконавець відмовився зняти арешт з майна боржника.

21.06.2024 р. через засоби поштового зв`язку скаржник в межах строку на оскарження звернувся з відповідною скаргою до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області за захистом своїх прав та інтересів.

10.07.2024 р. ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/5257/24, з текстом якої він був ознайомлений після оприлюднення 11.07.2024 р., забезпечено для надання загального доступу 15.07.2024 р. ухвалено рішення про повернення поданої скарги без розгляду з підстав не дотримання вимог ст. 183 ЦПК України, та роз`яснення право на повторне звернення із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 187 ЦПК України).

Скаржник зазначає, оскільки накладення арешту у невідомому виконавчому провадженні позбавляє права належного володіння та розпорядження майном, просить суд поновити строк на оскарження, визнати протиправною бездіяльність Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по розгляду заяви ОСОБА_1 про зняття арешту накладеного постановою державного виконавця ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку від 17.03.2014 р. № 5666/154-714 інформація щодо номеру виконавчого провадження у підсистемі НАІС ЄДР, відсутня.

Зобов`язати Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку від 17.03.2014 р. № 5666/154-714 інформація щодо номеру виконавчого провадження у підсистемі НАІС ЄДР, відсутня.

В судове засідання скаржник не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі, та просить задовольнити.

В судове засідання державний Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явився, заяв клопотань не надходило.

Суд вивчивши матеріали цивільної справи та прийшов до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області територіальний сервісний центр МВС № 5342 постановою державного виконавця ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьк від 17.03.2014 р. № 5666/154-714 накладено арешт на транспортний засіб Mercedes-Benz Atego VIN: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві особистої власності.

Згідно відповіді Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за даними АСВП в Кіровського районному відділі державної виконавчої служби міста Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебували наступні виконавчі провадження щодо яких заборгованість не стягнута:

- виконавче провадження № 28346836 з примусового виконання виконавчого листа Кіровському районного суду м. Донецька від 06.06.2011 №2-4941 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ПАТ "Укрсиббанк" у розмірі 165311.68 грн.

03.08.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника).

03.01.2012 державним виконавцем керуючись статтею стягувачеві п.1 ч.1 47 «Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачеві, виконавчий збір та витрати по вищезазначеному виконавчому провадженню не стягнуті.

Виконавче провадження № 42753128 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 03.02.2014 № 905/7494/13 щодо стягнення заборгованості з зобов`язання ФОП ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1 від самовільно розміщених тимчасових споруд шляхом демонтажу Втрьох металевих контейнерів, кожен розміром 6,0 х 2,5 м.

28.02.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно п.9 частини першої стaттi 32 Закону України «Про виконавче провадження».

07.11.2014 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території на даний час не проводяться. Оскільки матеріали виконавчого провадження перебувають на території, на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а Кіровський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі, подальше проведення виконавчих дій за даним виконавчим документом неможливо.

Згідно п. 9 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона (Законами України "Про боротьбу з тероризмом", "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення) щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключаю можливість виконання відповідного рішення.

Виконавчий збір та витрати по вищезазначеному виконавчому провадженню не стягнуті.

Виконавче провадження № 42758161 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 03.02.2014 № 905/7494/13 стягнення з ОСОБА_1 на користь Донецької міської ради судового збору у сумі 1 147,00 грн.

25.02.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно п. 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» 07.11.2014 розпорядженням. Кабінету Міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють бо здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі ї на тимчасово неконтрольованій території на даний час не проводяться. Оскільки матеріали виконавчого провадження перебувають на території, на якій на даний ас проводиться активна фаза АТО. Кіровський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, Підконтрольну Українській владі, подальше проведення виконавчих дій за даним виконавчим документом неможливо. Згідно п. 9 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона (Законами України "Про боротьбу з тероризмом". "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та ін.

Надати будь-яку вичерпну інформацію по вищезазначеним виконавчим провадженням не уявляється можливим, оскільки в приміщенні матеріально-технічна база та документація Кіровського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції в Донецькій області були захоплені в результаті проведення активної фази АТО. Виконавчі провадження, матеріальна технічна база та інше майно відділу ДВС знаходяться за місцем їх попереднього реєстрації на непідконтрольній тимчасово України території. Здійснити вивезення майна та виконавчих проваджень не уявляється можливим. Місто Донецьк відносить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р). матеріально технічна база, архів, акти утилізації завершених виконавчих проваджень та документація відділу ДВС залишились за попереднім місцем реєстрації відділу.

Відповідно до статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Як відомо, відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників (ЄРБ), є відкритими та розміщуються на офіційному сайті Міністерства юстиції України https://erb.minjust.gov.ua.

Вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників визначений частиною 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1,3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У свою чергу, відповідно до пункту 6 Розділу XI Положення «Про автоматизовану систему виконавчого провадження» № 2432/5, система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

До заяви про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників додається документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення).

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 40 даного закону передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Крім того, Верховний Суд у постанові №2/0301/806/11 від 13 липня 2022 року зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, суд дійшов висновку, що за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право скаржника, яке підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

При цьому, наявність протягом тривалого часу, (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника за умови боржника, за умовами відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувачів, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд вважає, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

Вищевказане положення узгоджується із нормами ст. 127 ЦПК України.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У Рішенні по справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 449 ЦПК України, пропущений для подання скарги строк підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 447, 449, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Поновити строк на оскарження бездіяльності Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по розгляду Заяви ОСОБА_1 про зняття обмеження (арешт), вважати, що він пропущений з поважних причин.

Скаргу ОСОБА_1 , на дії Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по розгляду заяви ОСОБА_1 про зняття арешту накладеного постановою державного виконавця ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку від 17.03.2014 р. № 5666/154-714.

Зобов`язати Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до розгляду по розгляду припинити (скасувати, зняти) обмеження (арешт) накладеного постановою державного виконавця ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку від 17.03.2014 року за № 5666/154-714.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Суддя С. М. Похваліта