Провадження № 2-з/761/332/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді: Кондратенко О.О.

при секретар: Голуб О.А.

розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору про поділ майна подружжя часткового недійсним, стягнення моральної шкоди, поділ майна подружжя

В С Т А Н О В И В :

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому просила суд:

-визнати договір про поділ майна подружжя, укладеного 22 грудня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу частково недійсним, як укладеного під впливом тяжких для ОСОБА_5 обставин і на вкрай невигідних умовах;

-стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 60 000, 00 грн.;

-поділити майно подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в її частці 1/2 вартості 2 679 361, 00 грн. квартири АДРЕСА_1 у розмірі 1 339 680, 00 грн., припинивши право власності ОСОБА_1 на зазначену квартиру;

-тягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в частці 1/2 ОСОБА_1 вартості меблів, устаткування і побутової техніки з загальної вартості 187 322, грн. в розмірі 93 661, 00 грн. та припинити право власності на дані меблі;

-залишити у власності ОСОБА_1 26 600, 00 доларів США отримані ОСОБА_1 від ОСОБА_3 , при підписанні договору про поділ майна подружжя від 22 грудня 2021 року, як 1/2 її частка від спільних заощаджень від заробітної плати і допомоги на дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на загальну суму 53 200 доларів США;

-виділити ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , припинивши право власності ОСОБА_1 на зазначену квартиру;

-виділити Білявському в натурі меблів, устаткування і побутової техніки з загальної вартості 187 322, грн. в розмірі 93 661, 00 грн.;

-виділити ОСОБА_3 26 600, 00 доларів США, як 1/2 частку від спільних заощаджень від заробітної плати і допомоги на дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на загальну суму 53 200 доларів США.

У вересні 2025 року представником позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу, іншим третім особам, в тому числі представникам відповідача на території України відчужувати квартиру АДРЕСА_1 .

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що відповідач може продати через свого представника вищезазначену квартиру, що у свою чергу істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали заяви, прийшов до висновку, що заява представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб?єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов?язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов?язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов?язання після пред?явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Cпівмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України ?Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову? від 22 грудня 2006 року N 9).

При цьому, згідно ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 грудня 2023 року у справі №522/21977/21 зазначив, що загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову не підлягає задоволенню, так як, останнім не надано актуальної інформації про належність квартири АДРЕСА_1 , станом на час звернення до суду з вищезазначеною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149, 150, 151, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору про поділ майна подружжя часткового недійсним, стягнення моральної шкоди, поділ майна подружжя - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: