Номер провадження 2/754/7725/25
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Гуцул Д.Г.,

за участю представника Позивачки - адвокатки Сінціної О.П.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні без участі сторін за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, ціна позову 211 959,41 грн.

Стислий виклад позиції Позивачки

29 липня 2025 року адвокатка Сініцина О.П., яка діє в інтересах ОСОБА_2 (надалі - Позивачка), засобами "Електронний суд" подала цей позов, у якому просить у порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) на користь Позивачки грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля FORD FUSION 2488 (2016) № куз. НОМЕР_1 у сумі 211 959,41 грн.

Позов обґрунтований тим, що під час шлюбу подружжя придбало спільне майно, зокрема автомобіль Ford Fusion. Однак сторони не змогли домовитися щодо його добровільного поділу.

Стислий виклад позиції Відповідача

08 серпня 2025 року Відповідач подав до Суду відзив на позовну заяву, у якому просить закрити провадження у справі. Відповідач вказує, що спір між тими ж сторонами, з тим самим предметом та з тих самих підстав уже був розглянутий Деснянським районним судом м. Києва у справі 754/11485/23, рішення якого набрало законної сили після апеляційного перегляду. Відповідач вважає, що оскільки предметом нового позову є той самий автомобіль Ford Fusion, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Відповідач у судовому засіданні підтримав ці аргументи, додатково вказав, що вважає спірний автомобіль його особистим майном.

УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ОЦІНКА СУДУ

06 жовтня 2001 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_2 ", що підтверджується свідоцтвом про одруження від 06 жовтня 2001 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві.

05 вересня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва у справі 754/11490/23 ухвалив рішення про розірвання цього шлюбу. Рішення суду набрало законної сили 06 жовтня 2023 року.

Таким чином, період шлюбу, протягом якого могло бути набуте спільне майно, тривав з 06 жовтня 2001 року по 05 вересня 2023 року.

21 жовтня 2020 року був придбаний транспортний засіб Ford Fusion, 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 2488 куб.см, який оформлений та зареєстрований за власником - ОСОБА_1 (доказ - лист № 31/1413АЗ-11825-2025 від 13.05.2025, виданий Головним сервісним центром МВС). Середня ринкова ціна цього автомобіля становить 423 918,82 грн (доказ - звіт № 2093 про визначення середньої ринкової ціни автомобіля від 09.06.2025, виданий ФОП ОСОБА_5 ).

Питання щодо поділу цього майна розглядалось у справі № 754/11485/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. У цій справі Позивачка просила визнати спірне особистою приватною власністю.

06 червня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва у справі № 754/11485/23 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю задовольнив частково. Визнано за Позивачкою право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , і за Відповідачем - право власності на частину квартири АДРЕСА_1 . У задоволенні інших вимог первісного позову - відмовлено.

Цим же рішенням вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ "Фінансова компанія "Житло-капітал" про поділ майна подружжя, задовольнив частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину об`єкту фінансування квартири на АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину вартості автомобіля марки Ford Focus у розмірі 90 510 грн. У задоволенні інших вимог зустрічної позовної заяви - відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 04 грудня 2024 року.

04 грудня 2024 року Київський апеляційний суд змінив рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року шляхом викладення абзацу 6 його резолютивної частини в новій редакції: визнати за ОСОБА_1 майнові права на частину об`єкту фінансування квартири на АДРЕСА_2 . В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. Постанова набрала законної сили 04 грудня 2024 року.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі № 754/11485/23 (частина четверта статті 82 ЦПК України). У цій справі суд не встановлював, що спірний автомобіль є особистою власністю ОСОБА_1 . Твердження Відповідача щодо вказаних обставин є помилковими.

ОЦІНКА СУДУ

Щодо закриття провадження

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно із вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, провадження № 12-15гс19).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У справі №754/11485/23 Позивачка просила у порядку поділу майна визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль Ford Fusion, як у цій справі.

Суд відмовив у задоволенні цієї вимоги. Суд апеляційної інстанції залишив у цій частині судове рішення без змін з посиланням на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

У справі, що розглядається, Позивачка просить поділити спірне майно, яке є спільною сумісною власністю. Отже, у цій справі інший предмет позову, тому посилання Відповідача на пункт 3 частини першої статті 255 ЦПК України як на підставу для закриття провадження є необґрунтованими.

Щодо суті заявлених вимог

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати в судовому порядку поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на того з подружжя, який її спростовує.

Отже, для подружжя передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Відповідач не спростував презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тому Суд виходить з того, що спірне майно є спільною сумісною власністю.

За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду за наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 648/3137/15-ц (провадження № 61-17560св21)).

Верховний Суд наголошує на тому, що основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися (висновок щодо вирішення питання про поділ майна подружжя в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 286/2349/16)

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

У доктрині зазвичай виокремлюється компенсаційна функція приватного права, яка спрямована на відновлення порушених цивільних прав і полягає в наданні таких засобів (зазвичай, грошей), завдяки яким це стало б можливим. Так, при пошкодженні майна особи сплачується його вартість або гроші, необхідні для ремонту; при завданні шкоди здоров`ю особи - кошти для лікування, протезування, реабілітації тощо; при поширенні неправдивої інформації про особу - її спростування та грошова компенсація моральної шкоди та ін. "Сompensare" (з лат.)) означає відшкодовувати або урівноважувати. По своїй суті компенсація в приватному праві - це певні дії задля справедливого "урівноваження" майнової чи немайнової втрати (внаслідок, наприклад, завдання шкоди чи припинення повністю або частково певного суб`єктивного права) шляхом сплати особі грошей, як загального еквіваленту всіх цінностей, або передання їй будь-якого майна такого роду, якості та вартості, що дадуть змогу "залагодити" понесену втрату (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2024 року в справі № 369/3056/21 (провадження № 61-8040св23)).

У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (див. пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

У справі, що розглядається, Суд установив, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Цей висновок зроблено на основі таких обставин справи: спірний автомобіль набутий подружжям за час їхнього перебування у зареєстрованому шлюбі, відсутні докази на спростування презумпції спільності майна подружжя.

Оскільки подружжя не змогло дійти згоди щодо порядку поділу цього автомобіля, а фактично ними користується Відповідач, Суд, керуючись принципом диспозитивності та з урахуванням принципу пропорційності, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Рішення суду про поділ майна полягає у припиненні права спільної сумісної власності на автомобілі та виділенні їх у власність Відповідача.

Натомість, задля дотримання справедливості та принципу пропорційності, на Відповідача покладається обов`язок сплатити Позиваці грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно. Розмір цієї компенсації визначено як половина середньої ринкової вартості автомобіля станом на 09 серпня 2025 року. Зазначена вартість становить 423 918,82 грн, що означає присудження Позивачці компенсації у розмірі 211 959,41 грн. Розмір грошової компенсації, що підлягає стягненню на користь Позивачки, Відповідачем не спростована.

У такий спосіб Суд забезпечує справедливий баланс інтересів сторін, дозволяючи Відповідачу зберегти користування майном, яке для нього, ймовірно, має більшу цінність, одночасно компенсуючи Позивачці вартість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, що відповідає висновкам Верховного Суду у пунктах 84, 85 постанови від 22.02.2025 у справі № 629/3710/20 щодо порядку поділу спільного майна подружжя у подібних правовідносинах.

Щодо розподілу судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити повністю.

У порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля FORD FUSION 2488, (2016) № куз. НОМЕР_1 в сумі 211 959,41 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1695,68 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач (Стягувач) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач (Боржник) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя Інна КОВАЛЕНКО