Провадження № 2-о/357/340/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Кардаш О. Р., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Біла Церква в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та факту перебування у трудових відносинах,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та факту перебування у трудових відносинах, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, посилаючись на те, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Біла Церква, Київської області, з 01.09.1985 по 20.07.1987 навчалась в Білоцерківському СПТУ-12. 21.07.1987 була прийнята на роботу кравчинею на Білоцерківську фабрику індпошиву та ремонту одягу. У зв`язку з цим працевлаштуванням на її ім`я була видана трудова книжка серії НОМЕР_1 . Трудова книжка виписана на прізвище « ОСОБА_3 ». Це єдина трудова книжка, яку вона має за все своє життя. Однак, при оформленні її трудової книжки на першій сторінці були допущені такі недоліки, а саме: в графі «дата заповнення» запис здійснено не було. Насправді трудова книжка була видана і внесені відповідні перші записи до неї 21.07.1987. 23.07.1988 заявниця одружилася з ОСОБА_4 , тому змінила прізвище. На підставі свідоцтва про шлюб було внесено зміни на титульній сторінці трудової книжки, а саме: прізвище « ОСОБА_3 » перекреслено та записано « ОСОБА_5 ». Заявник зазначає, що протягом трудової діяльності вона свою трудову книжку надавала до різних підприємств, де вносились відповідні записи про її роботу. Але на цю помилку (відсутність дати заповнення) ніхто не звертав увагу. Останній запис в її трудовій книжці про звільнення з роботи внесено 19.07.2024. В 2025 вона досягла віку, який дає їй право на оформлення пенсії. 19.05.2025 вона звернулась в м.Біла Церква до УПФУ у Київській області з заявою про призначення пенсії та надала всі документи, які необхідні для оформлення пенсії. 28.05.2025 вона отримала з ПФУ в Рівненській області рішення про відмову у призначенні пенсії від 27.05.2025 за № 412. У цьому рішенні зазначено, що їй відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку на 5 років, через відсутність необхідного страхового стажу. Результати розгляду документів, доданих до заяви зазначені наступні: 1) за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки внесення відомостей працівника виконано з порушенням вимог п.2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 162 від 20.06.1974, а саме: на титульній сторінці трудової книжки відсутня дата заповнення; 2) за доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 21.07.1987р. по 18.03.1991р. згідно довідки № 319/06-4 від 26.02.2025, оскільки зазначене прізвище у наказі про прийняття не відповідає прізвищу зазначеному у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.07.1988; 3) за доданими документами до страхового стажу не враховано відомості довідки №894/06-4 від 12.05.2025, оскільки в архівній довідці міститься скорочення в написанні імені та по батькові особи, що не відповідає даним паспорта заявника. Тобто, в період з 01.09.1985 по 20.07.1987 заявниця навчалась в СПТУ, з 21.07.1987 по 18.03.1991 працювала на Білоцерківській фабриці індпошиву та ремонту одягу (пізніше назва підприємства змінена на «ТОВ «Білоцерківська швейно-трикотажна фабрика»), з 30.03.1991 по 02.09.1991 працювала в «Кооперативі «ЕЛІТА», про що записано в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , виданій на ім`я заявника. Однак, із-за неповноти записів та титульній сторінці трудової книжки та недоліків (некоректності) інформації, зазначеної в архівних довідках, заявниця позбавлена можливості скористатись своїм правом на отримання пенсії. Тому вона змушена звернутись до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, оскільки від цього залежить визначення трудового та страхового стажу, необхідного для призначення їй пенсії, для цього необхідно довести, що ця трудова книжка належить саме їй і що вона перебувала в трудових відносинах з підприємствами, які надали до трудового архіву неповну/неточну інформацію про її трудову діяльність. Підприємство, яке видало їй трудову книжку з неповною необхідною інформацією на титульному аркуші, припинило існувати, тому не може внести відповідні дописи чи виправлення. Згідно архівної довідки трудового архіву від 26.02.2025р. № 320/06-04: Білоцерківська фабрика індпошиття та ремонту одягу неодноразово реорганізовувалось та перереєстровувалось, остаточна назва підприємства - ТОВ «Білоцерківська швейно-трикотажна фабрика». 02.10.2008р. розпочато процедуру ліквідації цього підприємства. Згідно інформації з ЄДР діяльність ТОВ «Білоцерківська швейно-трикотажна фабрика» припинено з 06.08.2009р. Відомості про інші дані про її трудову діяльність, які зазначені в трудовій книжці, також підтверджуються архівними довідками трудового архіву. Із-за допущених вище неповноти та помилок в її трудовій книжці та в двох архівних довідках, заявник не можу оформити собі пенсію, тому змушена звернутись до суду з цією заявою. Враховуючи викладене, просила суд: встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трудової книжки серії НОМЕР_1 , без дати заповнення, виданої відділом кадрів Білоцерківської фабрики індпошиву та ремонту одягу на ім`я ОСОБА_6 ; встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в трудових відносинах з Білоцерківською фабрикою індпошиву та ремонту одягу (після перейменування - Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківська швейно-трикотажна фабрика») в період з 21 липня 1987 року по 18 березня 1991 року; встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в трудових відносинах з кооперативом «Еліта» в період з 30 травня 1991 року по 02 вересня 1991 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 липня 2025 року головуючим суддею визначено суддю Кошель Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою від 28 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про день, час та місце судового розгляду повідомлені судом своєчасно та належним чином.

Судом 15.08.2025 р. за вх..№46345 отримано заяву, в якій заявниця просила розгляд справи проводити у її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Кулінська В. І., яка діє на підставі довіреності, направила до суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 21.08.2025 р. за вх..№47467, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Біла Церква Київської області, про що свідчить копія свідоцтва пр народження серії НОМЕР_4 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , ОСОБА_6 23 липня 1988 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 ».

Згідно довідки від 05.02.2025 за №39, виданої директором Білоцерківського фахового коледжу сервісу та дизайну, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчалась у Білоцерківському СПТУ № 12 з 01.09.1985 р. (наказ № 8-к від 01.09.1985 р.) по 20.07.1987 р. (наказ № 8-к від 27.07.1987 р.) на денній формі навчання за професією кравець чоловічого верхнього одягу. Завершивши навчання, отримала атестат № 7611 від 20.07.1987 р. Білоцерківське СПТУ № 12 перейменовано в ВПУ № 12 (наказ № 3 від 10.01.2001 р. Міністерство освіти і науки України), з ВПУ № 12 в Білоцерківський коледж сервісу та дизайну (наказ № 907 від 02.12.2004 р. Міністерство освіти і науки України), з Білоцерківського коледжу сервісу та дизайну в Білоцерківський фаховий коледж сервісу та дизайну (наказ № 245 від 19.02.2020 р. Міністерство освіти і науки України).

З трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що вона оформлена та видана без дати заповнення на ім`я « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В подальшому до трудової книжки внесено зміни, а саме: змінено прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 » на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 . Відповідно до запису № 2, внесеному у трудову книжку вбачається, що 21.07.1987 заявниця прийнята на роботу до Білоцерківської фабрики індпошиву та ремонту одягу на посаду кравчині 3-го розряду по пошиттю верхнього одягу (наказ № 69 від 20.07.1987). Із запису № 4 вбачається, що 18.03.1991 заявниця звільнена з роботи за власним бажанням на підставі наказу № 16 від 19.03.1991 року. Відповідно до запису №5, внесеному у трудову книжку вбачається, що заявниця 30.05.1991 прийнята на роботу в кооператив «Еліта» на посаду в`язальниці (наказ №20 від 30.05.1991). З запису №6 вбачається, що заявниця 02.09.1991 звільнена з роботи за власним бажанням на підставі наказу № 22 від 02.09.1991.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 27.05.2025 за № 12 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», через відсутність необхідного страхового стажу. Необхідний страховий стаж відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 32 роки (у 2025 році). Необхідний страховий стаж, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ становить 27 років. Страховий стаж особи становить 18 років 9 місяців 2 дні. Результати розгляду документів, доданих до заяви: - за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки внесення відомостей працівника виконано з порушенням вимог п.2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 162 від 20.06.1974, а саме: на титульній сторінці трудової книжки відсутня дата заповнення; - за доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 21.07.1987 по 18.03.1991 згідно довідки № 319/06-4 від 26.02.2025, оскільки зазначене прізвище у наказі про прийняття не відповідає прізвищу зазначеному у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 23.07.1988; - за доданими документами до страхового стажу не враховано відомості довідки №894/06-4 від 12.05.2025, оскільки в архівній довідці міститься скорочення в написанні імені та по батькові особи, що не відповідає даним паспорта заявника.

З довідки Трудового архіву від 26.02.2025 за № 319/06-04 вбачається, що у документах архівного фонду «ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ШВЕЙНО-ТРИКОТАЖНА ФАБРИКА» у наказах з кадрових питань (особового складу) за 1987-1991 роки значиться, що: 21 липня 1987 року « ОСОБА_6 » (так у документі) прийнята на роботу кравчинею з пошиття верхнього одягу 3-го розряду Білоцерківської фабрики індпошиву та ремонту одягу (наказ № 69 від 20.07.1987 р.); ОСОБА_6 оформити документи на « ОСОБА_1 » (так у документі) у зв`язку з одруженням (наказ № 76 від 12.09.1988 р.); 18 березня 1991 року ОСОБА_1 звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ №16 від 19.03.1991).

Згідно довідки з Трудового архіву від 26.02.2025 за №320/06-04, Білоцерківська фабрика індпошиття та ремонту одягу неодноразово реорганізовувалось та перереєстровувалось, остаточна назва підприємства - ТОВ «Білоцерківська швейно-трикотажна фабрика». 02.10.2008 розпочато процедуру ліквідації цього підприємства. Згідно інформації з ЄДР діяльність ТОВ «Білоцерківська швейно-трикотажна фабрика» припинено з 06.08.2009.

З довідки Трудового архіву від 12.05.2025 за №894/06-04 вбачається, що у документах архівного фонду «КООПЕРАТИВ «ЕЛІТА», у відомостях нарахування заробітної плати працівникам за 1991 рік, « ОСОБА_1 » (так у документах) значиться в`язальницею, якій нарахована така заробітна плата (грошова одиниця не зазначена): 1991 рік червень 299-35, липень 206-94, серпень 394-26. Накази з кадрових питань (особового складу) Кооперативу «Еліта» на зберігання до Трудового архіву Білоцерківської міської ради не надходили. Інших працівників з прізвищем та ініціалами « ОСОБА_1 » не виявлено. Згідно історичної довідки Кооператив «Еліта» було ліквідовано у березні 1993 року. Інші відомості не виявлено.

Згідно довідки Трудового архіву від 26.02.2025 за №321/06-04, у документах архівного фонду «ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТТЮ «ВЕЛЮР» у наказах з кадрових питань (особового складу) за 1995 - 1996 роки значиться, що ОСОБА_1 прийнята на посаду кравчинею ТОВ «Велюр» з 25 жовтня 1995 року (наказ № 35 від 25.10.1995 р.). ОСОБА_1 надавались відпустки: - за власний рахунок з 11 червня 1996 року по 17 червня 1996 року (наказ № 22 від 10.06.1996 р.); - без збереження заробітної плати з 10 липня 1996 року по 17 липня 1996 року (наказ № 28 від 09.07.1996 р.); - без збереження заробітної плати з 03 вересня 1996 року по 07 вересня 1996 року (наказ № 40 від 03.09.1996 р.); - чергову відпустку за 1995 рік з 01 жовтня 1996 року по 30 жовтня 1996 року (наказ № 46 від 25.09.1996 р.); - без збереження заробітної плати з 01 грудня 1996 року по 31 грудня 1996 року (наказ № 52 від 12.12.1996 р.). Інших відомостей про ОСОБА_1 у наказах не виявлено.

Відповідно до довідки з Трудового архіву від 12.05.2025 за №895/06-04, у документах архівного фонду «АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ЗАКРИТОГО ТИПУ «АГРОФІРМА «ОЛЕКСАНДРІЯ», у наказах з кадрових питань (особового складу) за 1994- 1995 рік, значиться, що: « ОСОБА_1 » (так у документі), працівниці підприємства «Газда» надано відпустку за власний рахунок з 01.06Л994 р. по 18.07.1994 р. (наказ № 30-к від 01.06.1994 р.); « ОСОБА_8 » (так у документі), швачці підприємства «Газда» надано профвідпустку в кількості 30 календарних днів з 10.04.1995 р. (наказ № 15-к від 10.04.1995 р.); « ОСОБА_1 » (так у документі), швачці, надано Чорнобильську профвідпустку в кількості 12 календарних днів з 18.05.1995 р. (наказ № 21-к від 17.05.1995 р.); « ОСОБА_1 » (так у документі) звільнена з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України з 31 травня 1995 року (наказ № 23-к від 30.05.1995 р.).

З довідки Трудового архіву від 28.05.2025 за №1004/06-04 вбачається, що у документах архівного фонду «СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО «НАСТУСЯ» у наказах з кадрових питань (особового складу) за 1998-2006 роки, значиться, що ОСОБА_1 : переведена на посаду інспектора відділу кадрів (наказ «№ 40 а» (так у документі) від «05» (так у документі). 10.2000 р.), дата переведення не зазначена; переведена на посаду секретаря-діловода (наказ № 14 від 01.06.2001 р.), дата переведення не зазначена; 15 жовтня 2005 року звільнена з роботи за власним бажанням(наказ № 32 від 15.10.2005 р.).

Відомості вказані в вище зазначених довідках Трудового архіву узгоджуються із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , виданої на ім`я ОСОБА_7 .

Заявниця зазначає, що встановлення факту належності трудової книжки НОМЕР_1 та встановлення факту перебування в трудових відносинах їй необхідно для призначення та отримання пенсії у встановленому законом порядку, але вона позбавлена можливості підтвердити вказане в інший спосіб. Без встановлення факту належності їй трудової книжки та фактів перебування в трудових відносинах вона буду позбавлена соціальної гарантії, наданої державою - на призначення та отримання пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних цивільних прав фізичних осіб. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з існуванням потреби вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення таких юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для призначення пенсії за віком.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2 Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, проведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, заявниця не може нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Судом встановлено, що заявниця у період з 21 липня 1987 року по 18 березня 1991 року перебувала в трудових відносинах з Білоцерківською фабрикою індпошиву та ремонту одягу (після перейменування - Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківська швейно-трикотажна фабрика») та була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі наказу № 16 від 19.03.1991 року.

Також встановлено, що заявниця з 30 травня 1991 року по 02 вересня 1991 року перебувала в трудових відносинах з кооперативом «Еліта» та звільнена з роботи за власним бажанням на підставі наказу № 22 від 02.09.1991. Дані факти підтверджуються відповідними записами, внесеними в трудову книжку заявниці.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 УПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, аналізуючи надані заявником письмові докази, встановлені обставини справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки обставини, на які посилається заявник в обґрунтування своїх вимог, були підтверджені сукупністю наданих доказів.

Встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, а факт перебування заявниці у трудових відносинах є необхідним для нарахування їй трудового стажу; вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 4, 19, 95, 263, 264, 265, 293-294, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та факту перебування у трудових відносинах, - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , без дати заповнення, виданої відділом кадрів Білоцерківської фабрики індпошиву та ремонту одягу на ім`я ОСОБА_6 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в трудових відносинах з Білоцерківською фабрикою індпошиву та ремонту одягу (після перейменування - Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківська швейно-трикотажна фабрика») в період з 21 липня 1987 року по 18 березня 1991 року.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в трудових відносинах з кооперативом «Еліта» в період з 30 травня 1991 року по 02 вересня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області; адреса: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська обл., 08500; .

Суддя Б. І. Кошель