Справа № 143/1678/18
УХВАЛА
25.09.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л. ,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,
14.08.2025 до суду надійшла заява, в якій заявниця просить суд поновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, видати дублікат виконавчого листа на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.12.2018 у справі № 143/1678/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.
Заявниця зазначає, що на підставі вказаного рішення їй було видано виконавчий лист. Однак у передбачений законом строк вона не подала його для примусового виконання до органів державної виконавчої служби, оскільки оригінал виконавчого листа було втрачено.
Посилаючись на положення ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 433 ЦПК України, заявниця просить: поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання; видати дублікат виконавчого листа для подання його на примусове виконання рішення суду від 22.12.2018 у справі № 143/1678/18 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей.
Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 18 вересня 2021 року позивачка змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
В судове засідання заявниця не з`явилася, про час, день та місце розгляду заяви повідомлена у встановленому законом порядку, проте до суду подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, просить клопотання задовольнити.
Боржник у судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.
Суд, ознайомившись із заявою, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків про таке.
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.12.2018 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в частині 1/3 від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на утримання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і до досягнення дітьми повноліття.

22.01.2019 позивачка отримала виконавчий лист, що підтверджується її розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Як зазначає позивачка, виданий на підставі рішення суду виконавчий лист було втрачено, у зв`язку з чим вона не мала можливості подати його до примусового виконання в установлений законом строк.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною третьою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Частиною першої статті 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається з підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08).

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 2-1316/285/11, від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 20 травня 2022 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України «про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.12.2018 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти в частині 1/3 від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на утримання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і до досягнення дітьми повноліття.

Зважаючи на вказане, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання про стягнення аліментів не закінчився. Відтак позивачка вправі пред`явити такий виконавчий лист протягом усього періоду, на який присуджені аліменти.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про доцільність видачі дубліката виконавчого листа, оскільки рішення суду на час звернення заявниці до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа є чинним, строк його виконання не сплив, а факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 09 жовтня 2019 року при розгляді справи №2-6417/06, постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13, постанові від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, постанові від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12, постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, постанові від 09 січня 2023 року у справі № 472/48/20 та постанові від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц.

Суд зважає на необхідність дотримання засади обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Зважаючи на те, що виконавчий лист дійсно втрачено, а судове рішення суду не виконано, підлягає виконанню та не виконується, тому необхідно заяву ОСОБА_1 задовольнити та видати дублікат виконавчого листа у справі № 143/1678/18 на примусове виконання рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.12.2018.

Щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Так, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання про стягнення аліментів не закінчився. Відтак заявниця вправі пред`явити такий виконавчий лист протягом усього періоду, на який присуджені аліменти.

Керуючись ст.ст. 260, 353, ЦПК України, суд,

ухвалив:

Поновити строк для пред`явлення виконавчого листа у справі № 143/1678/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Видати ОСОБА_2 дублікат виконавчого листа для подання на виконання рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.12.2018 року у справі № 143/1678/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя