ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1439/24

Головуючий у першій інстанції Савченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1434/25

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області,

особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Омельяненко Лариса Іванівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною.

У С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися із заявою, в якій просили: визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною; встановити над нею опіку та призначити її опікунами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заявлені вимоги обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 її зятем. ОСОБА_3 в силу психічного захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду, який за нею здійснюють заявники, забезпечують належний медичний догляд. Проте, вони не являються її опікунами, тому не можуть вчиняти від імені ОСОБА_3 та в її інтересах дії чи правочини. Указували, що ОСОБА_1 на час звернення із заявою перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років та не має достатнього заробітку, що дало б їй можливість самостійно та повноцінно здійснювати опіку над хворою матір`ю. ОСОБА_2 , як її чоловік, допомагає у побуті, утримує фінансово, а тому з метою захисту майнових прав та інтересів ОСОБА_3 заявники мають намір бути опікунами спільно.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною задоволено частково. Визнано недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено над нею опіку. Призначено ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_3 . У задоволенні решти вимог відмовлено. Встановлено строк дії рішення у два роки з моменту набрання рішенням законної сили. Судові витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , не погодившись з рішенням суду в частині вирішених вимог його заяви та вважаючи його в цій частині незаконним та необґрунтованим, просить скасувати рішення суду, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 та ухвалити в наведеній частині нове рішення, яким задовольнити його заяву повністю.

ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції, мотивуючи рішення щодо відмови у призначенні заявника опікуном, обґрунтував його лише припущенням, що є грубим порушенням положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України. В ході розгляду справи у суду та присяжних не виникало питань щодо доцільності призначення обох заявників опікунами, а про таку можливість та необхідність наголошувалось у скерованій до суду заяві з посиланням на нормативну базу і судову практику у справах цієї категорії.

Скаржник зазначає, що припущення суду щодо нібито можливого бажання ОСОБА_2 ухилитися від мобілізації спростовується тим, що заявник має батька з інвалідністю 2 групи, здійснює за ним догляд та вже має відстрочку від призову за мобілізацією в період воєнного стану. Докази на підтвердження цих обставин не подавалися до суду першої інстанції, оскільки не досліджувалися в межах розгляду цієї справи. Про зазначене припущення суду, як мотив відмови у призначенні заявника опікуном, ОСОБА_2 дізнався лише зі змісту оскаржуваного рішення. Вважає, що предметом дослідження в межах цієї справи є обставини дієздатності або недієздатності фізичної особи, а також фактори, що унеможливлюють призначення опікуном відповідної особи, а не факт можливого ухилення заявника від мобілізації.

Указує, що заявники тривалий час разом доглядають за ОСОБА_3 , допомагають з гігієнічними процедурами та харчуванням, забезпечують її належний медичний догляд, оскільки, зважаючи на збуджену поведінку хворої, заявниця ОСОБА_1 в силу фізичних можливостей самостійно доглядати за матір`ю можливості не має. Заявники мають близькі стосунки та стійкий позитивний психоемоційний зв`язок з ОСОБА_3 , які свідчить про те, що саме вони зможуть якнайкраще забезпечити інтереси підопічної. Призначення особі кількох опікунів прямо передбачено цивільним законодавством та узгоджується з висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22.

Заявницею ОСОБА_1 , органом опіки та піклування Березнянської селищної ради Чернігівського району та області, представником особи, щодо якої розглядається справа, відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався. У поданій заяві про розгляд справи без участі органу опіки та піклування Березнянський селищний голова просив ухвалити рішення відповідно до вимог законодавства України.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника заявника ОСОБА_2 та представника особи, щодо якої розглядається справа, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікунів, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок хронічного стійкого психічного розладу ОСОБА_3 позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Районний суд, зазначивши про наявність у матеріалах справи рішення виконавчого комітету Березнянської селищної ради від 27 червня 2025 року № 116 про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 у разі визнання її недієздатною, а також те, що заявниця проживає разом з матір`ю, здійснює за нею постійний догляд, за станом здоров`я, моральними та діловими якостями може виконувати обов`язки опікуна, дійшов висновку про визнання ОСОБА_3 недієздатною, необхідність встановлення над нею опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної.

Суд виснував, що рішення виконавчого комітету Березнянської селищної ради від 27 червня 2025 року № 115 про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 не містить визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність призначення його другим опікуном. Розглядаючи відповідне питання, орган опіки та піклування не дослідив і не зазначив, чому донька ОСОБА_3 ОСОБА_1 одноособово не зможе виконувати обов`язки опікуна недієздатної. Суд припустив, що заява ОСОБА_2 стосовно бажання стати опікуном недієздатної фактично спрямована на створення штучних передумов для отримання відстрочки від виконання військового обов`язку під час воєнного стану.

Судове рішення в частині вирішення вимог заяви про визнання ОСОБА_3 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення ОСОБА_1 її опікуном не оскаржується, тому відповідно до положень ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення недієздатній особі кількох опікунів, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8). Її зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_1 (а.с. 8 зворот).

Відповідно до копії свідоцтва про народження матір`ю ОСОБА_1 (заявниці у справі) являється ОСОБА_3 (а.с. 11).

05 червня 2019 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 і після його реєстрації взяла прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 12).

Згідно з довідкою МСЕК від 15 березня 2004 року ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок загального захворювання, інвалідність встановлено безстроково (а.с.14). ОСОБА_3 з 22 березня 2006 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення у Менському районі, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 15).

За довідкою Локнистенського старостинського округу від 13 травня 2024 року (а.с. 10) ОСОБА_1 , 1992 року народження, проживає без реєстраційного обліку, як внутрішньо переміщена особа, за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживають та зареєстровані: мати ОСОБА_3 , 1959 року народження, бабуся ОСОБА_5 , 1936 року народження. Чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 , 1987 року народження та її дочка, ОСОБА_6 , 2021 року народження проживають за вказаною адресою без реєстраційного обліку як внутрішньо переміщені особи.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 155 від 10 квітня 2025 року у ОСОБА_3 , 1959 року народження, має місце хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді резидуальної шизофренії (F20.5 за міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 63-65).

У червні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Березнянської селищної ради із заявами про надання згоди на призначення їх опікунами ОСОБА_3 в разі визнання її судом недієздатною.

Рішенням виконавчого комітету Березнянської селищної ради від 27 червня 2025 року № 116 визнано за доцільне призначення ОСОБА_1 опікуном над її матір`ю, ОСОБА_3 у разі визнання її судом недієздатною (а.с. 84).

Рішенням виконавчого комітету Березнянської селищної ради від 27 червня 2025 року № 115 визнано за доцільне призначення ОСОБА_2 опікуном над тещею, ОСОБА_3 у разі визнання її судом недієздатною (а.с. 86).

30 червня 2025 Березнянський селищний голова скерував до Менського районного суду подання про доцільність призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 опікунами ОСОБА_3 , 1959 року народження, у разі визнання її судом недієздатною (а.с. 83, 85).

Згідно з довідкою ЦНАП Березнянської селищної ради від 19 квітня 2022 року ОСОБА_2 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Фактичним місцем його проживання є: АДРЕСА_1 . (а.с. 23).

ОСОБА_2 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що підтверджується довідками відповідних медичних установ (а.с. 18, 22).

Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 15 травня 2024 року на території України не знятої чи непогашеної судимості не має (а.с. 25).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 10 травня 2024 року ОСОБА_2 у період з 3-4 квартали 2023 року працював у ПрАТ «ВФ Україна» та ФОП, мав регулярний щомісячний дохід (а.с. 21).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

За змістом ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 цього Кодексу опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Частинами 4, 5 ст. 63, ч. 1 ст. 67 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Таким чином, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування.

Пунктом 2.1 Правил передбачено, що опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Пунктом 2.4. визначено, що опіка встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Згідно з п. 3.1 Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

За змістом п. 4.3 Правил опіки та піклування, як правило, опікун (піклувальник) повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов`язків.

Главою 2 розділу IV ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 3 ст. 297 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_2 про призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_3 .

У справі встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , а заявник ОСОБА_2 її зятем. Заявники з 05 червня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

У зв`язку з наявним у ОСОБА_3 важким психічним розладом вона позбавлена можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За висновком МСЕК ОСОБА_3 через наявність психічного захворювання у березні 2004 року встановлено 2 групу інвалідності внаслідок загального захворювання безстроково. Цим рішенням ОСОБА_3 визнано недієздатною, над нею встановлено опіку строком на два роки. Судове рішення в цій частині не оскаржується.

ОСОБА_3 зареєстрована та фактично проживає по АДРЕСА_1 . Разом з нею фактично проживають без реєстрації як внутрішньо переміщені особи її дочка ОСОБА_1 , зять ОСОБА_2 та онука ОСОБА_6 , 2021 року народження.

Законодавцем визначено можливість призначення особі кількох опікунів, що зазначив у рішенні і суд першої інстанції. Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначення недієздатній особі кількох опікунів має бути належно обґрунтоване.

Мотивуючи необхідність призначення ОСОБА_2 другим опікуном, заявники зазначали, що ОСОБА_1 (заявниця) перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має достатнього заробітку, щоб самостійно та повноцінно опікуватись хворою матір`ю. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 указував, що поведінка хворої є збудженою, отже в силу фізичних можливостей ОСОБА_1 самостійно доглядати за матір`ю можливості не має.

Апеляційний суд відхиляє ці доводи ОСОБА_2 з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що заявники мають спільну дитину дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином, і на дату ухвалення рішення у справі (02 липня 2025 року), і на час апеляційного перегляду дитині подружжя вже виповнилося 3 роки, отже доводи заявниці про догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку і відсутність у зв`язку з цим заробітку суд відхиляє. Саме по собі те, що ОСОБА_2 працює та утримує свою родину, не потребує встановлення йому статусу опікуна недієздатної особи, оскільки утримання, в тому числі і щодо недієздатної особи, можна здійснювати і без встановлення опікунства. Крім цього, у поданні органу опіки і піклування Березнянської селищної ради указано, що ОСОБА_1 здійснює догляд за ОСОБА_3 , її утримання та матеріальне забезпечення, тобто ствердно визначено, що на час складення подання заявниця вже матеріально забезпечує матір (а.с. 83).

Чинними нормативно-правовими актами не передбачено надання потенційним опікуном органу опіки та піклування або суду даних про його дохід, а тому для вирішення питання про призначення опікуна доводи ОСОБА_2 про наявність власного доходу, який забезпечує задоволення потреб недієздатної особи, визначального значення не мають.

ОСОБА_1 є працездатною, матеріали справи не свідчать про наявність у неї проблем зі здоров`ям, на час розгляду справи заявниці виповнилося 33 роки. ОСОБА_1 працює медичною сестрою відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» (а.с. 20), що, в тому числі, свідчить про наявність у неї певних професійних навиків для здійснення догляду та надання медичної допомоги хворій людині у разі необхідності.

Заявниця погодилась із призначенням її опікуном, це судове рішення не оскаржила та не доєдналась до апеляційної скарги ОСОБА_2 , посилаючись на неможливість опікуватись матір`ю одноособово.

Посилання заявника на необхідність призначення його опікуном через періодичне перебування ОСОБА_3 у збудженому стані і неможливість забезпечення відповідного догляду з боку ОСОБА_1 в силу її фізичних можливостей, не знайшли підтвердження за матеріалами справи та спростовуються висновком судово-психіатричного експерта від 10 квітня 2025 року. Зокрема, в описовій частині висновку, викладаючи відомості щодо психічного та неврологічного стану ОСОБА_3 , експерт зазначив: «Свідомість не потьмарена. Формально і вкрай поверхнево орієнтована у всіх сферах психічної діяльності. Малодоступна продуктивному діалогу, самостійно бесіду не підтримує…. Мислення у загальмованому темпі, вкрай аморфне….. Емоційні реакції вихолощені, бідні, амбитендентні…. Неврологічний стан без грубої вогнищевої симптоматики».

Інших належних доказів того, що підопічна саме через емоційну нестабільність потребує забезпечення догляду з боку особи чоловічої статі, матеріали справи не містять, а отже є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення.

Зміст наведеного висновку експерта свідчить про те, що розлади психічної діяльності у ОСОБА_3 вперше були зафіксовані у 1983 році, після чого вона більше 50 разів проходила стаціонарне лікування в умовах Чернігівської ОПНЛ з діагнозом «Параноїдна шизофренія». Інвалідність ОСОБА_3 через наявність психічного захворювання встановлено у 2004 році. Тобто, виявлення розладів психічного стану ОСОБА_3 , встановлення їй інвалідності та багаторазове стаціонарне лікування носить тривалий характер і відбулося задовго до реєстрації 05 червня 2019 року шлюбу між заявниками.

Вирішуючи питання про призначення повнолітній особі опіки або піклувальника, суд не діє самостійно. Орган опіки та піклування зобов`язаний подати до суду висновок про необхідність встановлення опіки та піклування щодо повнолітньої особи.

Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад (п. 1.3 Правил опіки та піклування).

Березнянською селищною радою, як органом опіки та піклування, скеровано до Менського районного суду подання про доцільність призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 опікунами ОСОБА_3 у разі визнання її недієздатною.

Верховний Суд у постанові від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 дійшов висновку, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Проаналізувавши наведені подання, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю, здійснює за нею постійний догляд, за станом свого здоров`я, моральними та діловими якостями може виконувати обов`язки опікуна.

За висновком районного суду, з яким погоджується і колегія суддів, рішення виконавчого комітету Березнянської селищної ради № 115 від 27 червня 2025 року про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 не містить обґрунтованого визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність призначення його другим опікуном. Обидва подання є абсолютно ідентичними. Зміст подання на ім`я ОСОБА_2 не дозволяє визначити, що орган опіки та піклування аналізував необхідність та доцільність призначення заявника другим опікуном, відповідно аргументував такий висновок встановленими в ході його складання обставинами, перевіряв наявність або відсутність зловживань особи чоловічої статі призовного віку при призначенні опікуном під час дії воєнного стану, тощо.

Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника, за якими посилання суду першої інстанції у рішенні на те, що призначення ОСОБА_2 опікуном здійснюється з метою його ухилення від призову на військову службу під час дії воєнного стану в Україні, є припущенням. Проте, наведене стало наслідком неінформативного за змістом подання органу опіки та піклування щодо заявника, яке не дозволяє зробити висновок про те, що орган опіки та піклування, рекомендуючи призначити ОСОБА_2 опікуном, ретельно проаналізував всі обставини справи, в тому числі на предмет можливих ризиків щодо особи чоловічої статі під час дії воєнного стану.

При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 336/5652/18 зазначив, що при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Зміст наявного в матеріалах справи подання не дозволяє зробити висновок про те, що органом опіки та піклування перевірялась та встановлювалась наявність приязних відносин між потенційним опікуном і підопічною.

Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання заявників є: АДРЕСА_2 . У квітні 2024 року ОСОБА_1 та у квітні 2022 року ОСОБА_2 взяті на облік внутрішньо переміщених осіб та з цього часу фактично мешкають за місцем проживання ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

Тобто, до 2022 року заявник разом з ОСОБА_3 не мешкав. Зважаючи на те, що опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, колегія суддів не може дійти переконання, що органом опіки і піклування достатньо аргументовано доцільність призначення зятя підопічної другим опікуном.

Апеляційний суд виходить з того, що при вирішенні питання про призначення особи опікуном мають враховуватись якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Незважаючи на те, що чинним цивільним законодавством передбачено можливість призначення фізичній особі кількох опікунів, проте це є правом, а не обов`язком суду. Розглянувши питання про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Березнянської селищної ради належним чином не дослідив, не з`ясував та не обґрунтував, чому дочка недієздатної ОСОБА_1 одноособово не зможе виконувати обов`язки її опікуна. Лише те, що ОСОБА_2 є зятем ОСОБА_3 та проживає разом з нею, не зобов`язує ні орган опіки та піклування, ні суд дійти висновку про необхідність призначення його другим опікуном ОСОБА_3 .

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необхідність призначення недієздатній особі кількох опікунів не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Ураховуючи наведене вище у сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для часткового задоволення вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відмовив у призначенні ОСОБА_2 опікуном недієздатної особи. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Менського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2025 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко