КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Матвійчуком Дмитром Володимировичем, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 травня 2025 року в цивільній справі за позовом Національного комплексу "Експоцентр України" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором про надання послуг (робіт),

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року Національний комплекс "Ескпоцентр України" звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просив:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного комплексу "Експоцентр України" заборгованість у розмірі 105944 грн. 77 коп., з яких: 97661 грн. 20 коп. - сума основного боргу, 3927 грн. 89 коп. - три проценти річних та 4355 грн. 68 коп. - інфляційні втрати;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного комплексу "Експоцентр України" витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 06.06.2019 між НК "Експоцентр України" та ОСОБА_1 було укладено Договір № 62-2, предметом якого є надання позивачем комплексу послуг (робіт), необхідних відповідачу для забезпечення проведення Фестивалю крафтових напоїв "Nalivka Craft Beverage Festival" на відкритому майданчику між павільйонами №№ 3, 5, 7 (далі - "захід") на території НК "Експоцентр України" з 28.06.2019 по 30.06.2019 за адресою: 03127, м. Київ, пр-т Академіка Глушкова, 1.

Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунок вартості послуг (робіт) за Договором наведено у Кошторисі угоди про договірну ціну та становить 84225,68 грн., ПДВ (20%) - 16845,14 грн., а всього 101070,82 грн.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що замовник здійснює оплату послуг (робіт) згідно з п. 3.1 цього договору таким чином:

- 20214,16 грн., у т.ч. ПДВ до 21.06.2019;

- 80856,66 грн., у т.ч. ПДВ до 26.06.2019.

Згідно з п. 3.3 Договору замовлені додаткові послуги (роботи) з технічного, інформаційно-рекламного та сервісного забезпечення проведення заходу замовник сплачує у повному обсязі на підставі рахунків до 26.06.2019.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, остаточний розрахунок (у т.ч. витрати електроенергії та води, послуги з обслуговування електромереж, системи водопостачання та водовідведення у розмірі 40,3 %). Замовник здійснює на підставі Акта наданих послуг. Оплата проводиться впродовж 3-х банківських днів з дати складання виконавцем зазначеного Акта.

Згідно з п. 3.6 Договору у разі непідписання замовником Акта наданих послуг (виконаних робіт) або ненадходження від нього вмотивованої відмови від підписання Акта до 30.06.2019, Акт вважається підписаним, а послуги наданими в повному обсязі.

Позивач виставив відповідачу наступні рахунки на оплату:

- рахунок на оплату № 3977 від 19.06.2019 на загальну суму 101070,82 грн., який був оплачений відповідачем частково 27.06.2019 на суму 14999,00 грн. і 01.07.2020 на суму 14999,00 грн., що підтверджується банківською випискою з 01.06.2019 до 21.12.2020;

- рахунок на оплату № 4391 від 30.06.2019 на загальну суму 26588,38 грн.

При цьому, послуги (роботи), необхідні відповідачу для забезпечення проведення Фестивалю крафтових напоїв "Nalivka Craft Beverage Festival", на відкритому майданчику між павільйонами №№ 3, 5, 7 зі сторони позивача були надані вчасно, якісно та в повному обсязі.

Проте, отримані послуги зі сторони відповідача було оплачено не повністю, що і призвело до виникнення заборгованості у розмірі 97661,20 грн.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідачем жодних зауважень щодо якості та повноти наданих позивачем послуг не вказувалося ані під час проведення вищевказаного фестивалю, ані у відповідь на надіслані за адресою відповідача претензій та Актів надання послуг, позивач звернувся до суду з даним позовом, який просив задовольнити у повному обсязі з підстав, передбачених ст.ст. 525-527, 530, 610, 611, 625 ЦК України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.05.2025 позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Національного комплексу "Експоцентр України" заборгованість за Договором № 62-2 від 06.06.2019, з урахуванням штрафних санкцій, у розмірі 105944,77 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (т. 2, а.с. 166-174).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичних обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що жодних послуг від позивача він фактично не отримував, а також не був ознайомлений зі змістом Договору, на який посилається позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що зобов`язання, взяті позивачем за договором, були виконані у повному обсязі, належним чином та безпосередньо на користь відповідача.

При цьому, вважає, що односторонні акти, надані позивачем, не є достатньою підставою вважати, що послуги за договором надавались.

Також, вказує, що наявний у матеріалах справи договір №62-2 від 06.06.2019 взагалі не містить чіткої ідентифікації сторони замовника та його волевиявлення, що, у свою чергу, унеможливлює встановлення особи, яка нібито виступала стороною договору з відповідними права та обов`язками.

Крім того, зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, сторонами не було узгоджено істотні умови договору, що, зокрема, підтверджується відсутністю підписів сторін на кожній сторінці договору. Більш того, відсутні докази виконання договору як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, що виключає можливість визнання договору укладеним у розумінні положень ч. 2 ст. 640 ЦК України.

Заперечуючи щодо здійснення ним дій, які могли б бути розцінені як акцепт пропозиції укласти договір, відповідач посилається на довідку з АТ КБ "Приватбанк" від 19.10.2023, в якій зазначено, що у період з 26.06.2019 по 02.07.2019 ОСОБА_1 , як клієнтом банку, не здійснювалося жодної операції з переказу коштів, що також підтверджується виписками по рахунку/картці за 27.06.2019 та 01.07.2019 (т. 2, а.с. 181-185).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що ігнорування замовником підписання актів та/або безпідставне ухилення від прийняття наданих послуг (виконаних послуг) не може бути підставою, яка звільняє його від обов`язку оплатити надані послуги (виконані роботи).

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір може бути укладений як в усній, так і в письмовій формі.

Згідно з вимогами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.06.2019 року між Національним комплексом «Експоцентр України» та ОСОБА_1 укладено Договір № 62-2, предметом якого є надання комплексу послуг (робіт), необхідних замовнику для забезпечення проведення Фестивалю крафтових напоїв «Nalivka Craft Beverage Festival» на відкритому майданчику між павільйонами № 3, 5, 7 на території НК «Експоцентр України» з 28.06.2019 по 30.06.2019 за адресою - м. Київ, проспект Ак. Глушкова, 1.

Розрахунок вартості послуг (робіт) за Договором наведено у Кошторисі - Додаток № 1 до Договору № 62-2 від 06.06.2019, та становить 84 225,68 грн, ПДВ (20 %) - 16 845,14 грн, всього 101 070,82 грн.

При цьому, факт підписання цього договору відповідачем підтверджується висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №10690/24-32 від 20.02.2025 у даній справі.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що замовник здійснює оплату послуг (робіт) згідно п. 3.1 цього Договору таким чином: 20 214,16 грн. в т.ч. ПДВ до 21.06.2019, 80 856,66 грн. в т.ч. ПДВ до 26.06.2019.

Згідно з п. 3.3 Договору замовлені додаткові послуги (роботи) з технічного, інформаційно-рекламного та сервісного забезпечення проведення заходу замовник сплачує в повному обсязі на підставі рахунків до 26.06.2019.

Пунктом 3.5 Договору передбачено остаточний розрахунок (в т.ч. витрати електроенергії та води, послуги з обслуговування електромереж, системи водопостачання та водовідведення у розмірі 40,3 %) замовник здійснює на підставі Акту наданих послуг. Оплата проводиться впродовж 3-х банківських днів з дати складання виконавцем зазначеного Акту.

Згідно п. 3.6 Договору у разі не підписання замовником Акту наданих послуг (виконаних робіт) або ненадходження від нього вмотивованої відмови від підписання Акту до 30.06.2019, Акт вважається підписаним, а послуги наданими в повному обсязі.

НК «Експоцентр України» виставлено ОСОБА_1 наступні рахунки на оплату: рахунок на оплату № 3977 від 19.06.2019 на загальну суму 101 070,82 грн, який оплачений відповідачем 27.06.2019 частково в сумі 14 999,00 грн і 01.07.2020 року на суму 14 999,00 грн; рахунок на оплату № 4391 від 30.06.2019 на загальну суму 26 588,38 грн.

З виписки по рахунку ПАТ "МТБ Банк" вбачається, що в обох призначеннях платежів зазначено`оплата зг. рах. № 3977 від 19 червня 2019 р., ФО ОСОБА_1 ".

Доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором у повному обсязі, матеріали справи не містять.

30.06.2019 було складено Акти надання послуг за №№ 3911, 3924 за підписом сторони позивача.

Зі сторони позивача на адресу відповідача була направлена претензія № 02-11/182 від 13.02.2020 із вимогою погасити заборгованість у розмірі 97661,20 грн., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про направлення претензії № 02-11/182 від 13.02.2020.

Доказів надання відповідачем відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем зауважень щодо якості та повноти наданих позивачем послуг ані під час проведення фестивалю, ані після його завершення.

Таким чином, враховуючи наведені положення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а також встановлені обставини справи, суд першої інстанції, надавши оцінку вказаним вище письмовим доказам, дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги у розмірі 97661,20 грн., а також штрафні санкції відповідно до положень ст. 625 ЦК України, а саме: 3 % річних за рахунком № 3977 від 19.06.2019 за період з 02.07.2019 - 1069,01 грн. та за період з 01.01.2020 по 22.12.2020 у розмірі 2079,75 грн.; за рахунком № 4391 від 30.06.2019 - за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 у розмірі 402,10 грн., за період з 01.01.2020 по 22.12.2020 у розмірі 377,03 грн.; інфляцію за період прострочення, яка станом на 22.12.2020 становить 4355,68 грн.

Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що зобов`язання, взяті позивачем за договором, були виконані у повному обсязі, належним чином та безпосередньо на користь відповідача, колегія суддів вважає безпідставними, адже у матеріалах справи містяться рахунки на оплату № 3977 від 19.06.2019 (частково оплачений зі сторони апелянта на суму у розмірі 29998,00 грн.) та № 4391 від 30.06.2019 та Акти надання послуг № 3911 від 30.06.2019 та № 3924 від 30.06.2019, які відповідно до положень п. 3.6 Договору вважаються підписаними відповідачем.

При цьому, щодо фактів передання-прийняття робіт/послуг на підставі підписаного лише із сторони виконавця Акта, Верховний Суд у своїй постанові від 06.12.2019 по справі № 910/7446/18 вказав, що права та обов`язки сторін внаслідок складення акту виконаних робіт/наданих послуг виникають лише за наявності факту їх реального виконання та за відсутності надання обґрунтованої відмови замовника від їх підписання.

Подібні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02.06.2023 по справі № 914/2355/23, які полягають в тому, що відсутність факту підписання замовником акту виконаних робіт/наданих послуг за відсутності мотивованої відмови від його підписання не свідчить про їх невідповідність змісту господарської операції, обсягам чи якості виконаних робіт, оскільки в цьому випадку прерогативою є саме факт дійсного виконання робіт/надання послуг.

Крім того, у ряді постанов Верховного Суду (від 24.10.2018 по справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 по справі № 921/254/18, від 15.10.2019 по справі № 921/262/18) містяться висновки, що безпідставне ухилення від прийняття робіт/надання послуг за відсутності заявлення обгрунтованої відмови від підписання відповідного акту з посиланням на недоліки в таких роботах/послугах, що позбавило можливості їх прийняти та здійснити оплату, свідчить про порушення умов укладеного договору та прострочення виконання договірного зобов`язання.

Отже, передання і прийняття робіт/послуг на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт/надання послуг за договором у разі неотримання обгрунтованої відмови про причини неприйняття робіт/послуг у строк, визначений договором.

Також, як вже зазначалося вище, згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 10690/24-32 від 20.02.2025 підпис, що міститься у графі "Фізична особа ОСОБА_1 розділу "8. Юридичні адреси Сторін" на п`ятому аркуші Договору № 62-2 від 06.06.2019, виконаний ОСОБА_1 ; підпис, що міститься у правій нижній частині аркуша Кошторису, що є Додатком № 1 до Договору № 62-2 від 06.06.2019, виконаний ОСОБА_1 .

За вказаних обставин, безпідставними є твердження апелянта стосовно того, що він не був ознайомлений зі змістом договору, не надавав свідомої згоди на його укладання, був обмежений у доступі до інформації або що текст договору був змінений.

Натомість, Кошторис, який є додатком до Договору та який власноруч підписаний відповідачем, чітко регламентує найменування послуг, дати початку та завершення їх надання, суми та інше.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обгрутовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться лише до переоцінки доказів та незгоди апелянта з такими висновками, які узгоджуються з вимогами закону і з якими у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

При цьому, апелянтом не наведено жодного доводу, який би потребував додаткового правового аналізу і міг би слугувати підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

При цьому, у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Також, слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені в його інтересах адвокатом Матвійчуком Дмитром Володимировичем, - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 травня 2025 року в цивільній справі за позовом Національного комплексу "Експоцентр України" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором про надання послуг (робіт) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова