Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2025 Справа №607/19099/25 Провадження №2-о/607/515/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

присяжних Галашина О.В.

Горохівського О.А.

за участю секретаря Бойко О.В.

прокурора Бобер Н.П.

представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра - Друшляківської О.О.

особи, яка підлягає примусовій госпіталізації - ОСОБА_1

адвоката Підкови І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку , -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне некомерційне підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, як заклад з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, звернулось 16.09.2025 в суд із заявою про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку - госпіталізацію ОСОБА_1 в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради.

В судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, лікар психіатр Друшляківська О.О. заяву підтримала і пояснила, що ОСОБА_1 страждає натяжкий психічний розлад, внаслідок чого не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію в психіатричний стаціонар. Крім цього, вказала, що ОСОБА_1 неодноразово лікувався у вказаному закладі упродовж 2022-2025 років, перебуває на диспансерному обліку з приводу наявністю у нього психічного захворювання. Був доставлений до психіатричного закладу та був оглянутий комісійно лікарями психіатрами, які прийшли до висновку про те, що він страждає тяжким психічним захворюванням, виявляє та вчиняє реальні дії, що являють собою небезпеку для оточуючих. Відтак, просить подану заяву задовольнити.

Прокурор Бобер Н.П. в судовому засіданні вважає, що заява про госпіталізацію гр. ОСОБА_1 у примусовому порядку в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради без його згоди, підлягає до задоволення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти своєї примусової госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку, зазначивши, що будь-яких агресивних дій стосовно оточуючих він не вчиняє та готовий лікуватись амбулаторно.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Підкова І.Р. в судовому засіданні вважає, що лікування ОСОБА_1 у КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради буде відповідати інтересам останнього.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, 12.09.2025 року поступив в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради з діагнозом F-31.2.

Як вбачається із Висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, вперше в умовах КНП «ТОКПЛ» ТОР Дерев`яний В.Р. лікувався в березні 2022 року. З того часу неодноразово лікувався в умовах 3-го та 2-го психіатричного відділень. 28.07.2025 був доставлений в приймальне відділення у зв`язку з погіршенням психічного стану (став неадекватним, стверджував, що його 2хочуть вбити», заставляють говорити, що він представник СБУ, мав із собою зброю зі страйкболу, поводив себе неадекватно, з підозрою до навколишніх, погрожуючи розібратися із порогами України, слідкував за ТЦК, працівниками поліції, погрожуючи їм зброєю зі страйкболу. 08.08.2025 року був повторно доставлений в лікувальний заклад бригадою швидкої допомоги та працівниками поліції у зв`язку з погіршенням психічного стану (погрожував вбити себе та матір) надавши згоду на лікування. Дане поступлення обумовлене погіршенням психічного стану, наростанням параноїчної симптоматики, внаслідок самостійної відміни прийому ліків. Батькам та братові погрожує фізичною розправою, вважає їх ворогами або причетними до шкоди. Здійснює соціально дезадаптуючі вчинки. Схильний до агресії. Згоди на госпіталізацію не надає. При поступленні зроблено тест на вживання наркотичних препаратів, результат позитивний .

Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що ОСОБА_1 страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді F-31.2 та потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку без його згоди в зв`язку із тим, що пацієнт виявляє та вчиняє реальні дії, що являють собою небезпеку для навколишніх.

У матеріалах справи мітяться письмові пояснення близьких родичів ОСОБА_1 - батька ОСОБА_2 , брата ОСОБА_3 та баби ОСОБА_4 , які проживають разом із ним, відповідно до яких « ОСОБА_5 погрожував вибити вікно будинку, кинути газові гранати та «зачистити» приміщення, знищити всю сім`ю, приставляв пістолет до голови своєї бабусі.. Зберігає гранати невідомого походження в будинку та автомобілі. Представляється працівником СБ України та інших спецслужб…Систематично вводить в оману різних людей, повідомляючи їм суперечливу та неправдиву інформацію, сідав за кермо автомобіля у збудженому стані під дією наркотичних засобів, які були виявлені під час його перебування у психоневрологічній лікарні…Залишає ввімкнене світло, електроприлади та побутову техніку без нагляду…Відмовляється приймати ліки та не вважає себе хворим.

В судовому засіданні згідно наданих суду доказів, встановлено та не заперечувалось учасниками, що ОСОБА_1 раніше надавалась психіатрична допомога в умовах стаціонару із діагнозом F-31.2, у тому числі на підставі судового рішення, ОСОБА_1 перебуває та диспансерному обліку з приводу наявного у нього тяжкого психічного захворювання у КНП «ТОКПЛ» ТОР.

В силу вимог ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Судом на підставі доказів встановлено, що станом на день звернення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 існують підстави для такої госпіталізації. Такі підстави підтверджено, зокрема у висновку комісії лікарів-психіатрів КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, поясненнях представника зазначеного лікувального закладу лікаря-психіатра ОСОБА_6 у судовому засіданні, даними, які містяться у заяві та у поясненнях родичів особи, яка поміщається до психіатричного закладу. Суд вважає, що така госпіталізація особи до психіатричного закладу відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу», вимогам процесуального законодавства та є необхідною, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 на даний час виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що становлять небезпеку для нього самого та оточуючих, ухиляється від амбулаторного лікування, відтак, надання йому психіатричної допомоги можливе лише в умовах психіатричного стаціонару.

Встановивши вказані обставини, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу, а тому, вважає, що заяву Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку, слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 13, 82, 263, 265, 339-342 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку, задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя села Смиківці Тернопільського району Тернопільської області у примусовому порядку в Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради для надання йому відповідної психіатричної допомоги в умовах стаціонарного лікування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний зміст судового рішення складено 22 вересня 2025 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан

Присяжні О.Галашин

О.Горохівський