Справа № 201/6245/25
Провадження № 6/201/265/2025
УХВАЛА

26 вересня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді Куць О.О.,

за участю секретаря судового засідання Денисенко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 201/6245/25 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 201/6245/25 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що Соборним районним судом міста Дніпра 26 травня 2025 року видано судовий наказ на користь ОСОБА_2 про стягнення з неї, ОСОБА_3 , аліментів на утримання їх малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня подачі заяви - з 21 травня 2025 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

03.07.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В своїй заяві, ОСОБА_1 зазначає, що з 29.12.2012 року по 31.07.2017 року вона з ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у них народився син ОСОБА_4 .

21 грудня 2016 року ОСОБА_2 забрав дитину та вивіз її у невідоме місце, чим фактично припинив можливість спілкування дитини з матір`ю.

У зв`язку з відібранням дитини, 28.12.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визначення місця проживання дитини та її відібрання.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.10.2018 року у справі № 201/17854/16-ц визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; відібрано малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та передано дитину матері - ОСОБА_3 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.02.2019 року рішення суду від 26.10.2018 року у справі № 201/17854/16-ц в частині задоволення вказаних вимог ОСОБА_3 залишено без змін.

Проте, фактично дане рішення не виконано по теперішній час.

Дитина була вивезена за межі України всупереч встановленим судом заборонам.

Також, за заявою ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу № 0002023, в якій остання була визнана потерпілою.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15.07.2019 року (справа № 201/17854/16-ц) дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було оголошено у розшук.

ОСОБА_2 фактично було викрадено дитину у матері всупереч рішенню суду про визначення місця проживання дитини, при цьому вчинено ряд кримінальних злочинів, незаконно вивезено дитину за межі України. З наведених підстав заявник вважає, що виданий судовий наказ Соборного районного суду міста Дніпра від 26 травня 2025 року не підлягає виконанню, оскільки рішенням суду визначено місце проживання дитини саме з нею, а ОСОБА_2 незаконно вивіз дитину за межі України.

Ухвалою суду від 04.07.2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

У запереченнях на заяву ОСОБА_1 , поданих представником ОСОБА_2 - адвокатом Заніздрою А.П., зазначено щодо відсутності правових підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки дитина проживає з батьком ОСОБА_2 , у розшуку не перебуває, а ОСОБА_1 , як мати зобов`язання утримувати сина (а.с. 127-134).

У судовому засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Онасенко С.Г. просив заяву задовольнити та визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Заніздра А.П. просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Соборним районним судом міста Дніпра 26 травня 2025 року видано судовий наказ на користь ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання їх малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня подачі заяви - з 21 травня 2025 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття (а.с. 1-4).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року у справі № 201/17854/16-ц визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_7 .

Відібрано малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та передано цю дитину матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допущено негайне виконання рішення в частині відібрання дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 на користь матері цієї дитини - позивача ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі по 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, починаючи стягнення з 28 грудня 2016 року.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини і відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , треті особи: орган опіки та піклування Соборної районної в місті Дніпрі ради, орган опіки та піклування Чечелівської районної в місті Дніпрі ради і орган опіки та піклування Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі по 1000 грн. з кожного з відповідачів, а всього 3000 грн. (а.с. 72-83).

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 , постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року вищевказане рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року в частині стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Орган опіки та піклування Соборної районної в місті Дніпрі ради про відшкодування моральної шкоди відмовлено. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року залишено без змін (а.с.84-91).

За наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 , постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_7 про відібрання малолітньої дитини та передання дитини матері, про стягнення аліментів на утримання дитини та щодо допуску до негайного виконання рішення суду в частині відібрання дитини та в частині стягнення аліментів за один місяць скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про відібрання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передання дитини матері ОСОБА_7 відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_7 залишено без змін.

Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком - ОСОБА_2 залишено без змін.

Постановою державного виконавця Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06 грудня 2019 року було закінчено виконавче провадження № 58989166 з примусового виконання виконавчого листа № 201/17854/16-ц про відібрання дитини та передачу її матері з підстав скасування Верховним Судом рішення суду в цій частині, тобто на підставі п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.135).

Таким чином, вищевказаними рішеннями судів у цивільній справі № 201/17854/16-ц визначено місце проживання дитини малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_7 та відмовлено батькові дитини - ОСОБА_2 у задоволенні його зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання дитини з ним (а.с. 136-153).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15 липня 2019 року оголошено розшук малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за останнім відомим місцем проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.95-96).

За заявою ОСОБА_1 від 13 серпня 2019 року було порушено кримінальну справу № 0002023, в якій остання була визнана потерпілою, що підтверджується витягом з ЄРДР, за фактом того, що ОСОБА_2 самоуправно всупереч ухвалі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2019 року вивіз за межі України свого малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без дозволу матері - ОСОБА_1 (а.с. 92-93).

Відповідно до доручення № 45.5/1606 від 03 грудня 2019 року щодо оголошення у розшук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 грудня 2019 року останнього оголошено у розшук, заведено РС № 96319001, що вбачається з листа Соборного відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 163).

За заявою ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області припинено обробку відомостей в обліках Генерального секретаріату Інтерполу стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із встановленням його місцезнаходження в АДРЕСА_2 , згідно свідоцтва, виданого другим секретарем з консульських питань Посольства України в Республіці Індонезія та закриттям РС № 96319001 від 05 грудня 2019 року.

Вказане вбачається з листа Відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Дніпропетровській області від 21 червня 2003 року (а.с.164).

Згідно відповіді ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 21 лютого 2025 року № 43.2/33, направленої на запит представника ОСОБА_2 адвоката Заніздри Андрія Петровича, міжнародний розшук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинено у зв`язку із встановленням його місця проживання у АДРЕСА_2 (а.с.165).

За обліками інформаційно-пошукової системи e-ASF2 Генерального секретаріату Інтерполу встановлено відсутність Жовтого сповіщення стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 167).

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленомустаттями 432,435 цього Кодексу.

Згідно ч.1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Також в п.4 Узагальнення судової практики ВССУ №8 від 25 вересня 2015 р. надані роз`яснення словосполучення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме про те, що словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Згідно ч. 1, 3 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ є виконавчим документом (п. 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 3 ст. 431 ЦПК України).

Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У частинах 2,3 ст.160 СК України зазначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Слід зазначити, що дитині сторін 10 років, відтак ОСОБА_4 не може сам визначати місце свого проживання.

Як було зазначено вище, рішеннями судів у цивільній справі № 201/17854/16-ц визначено місце проживання дитини - малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_7 .

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини з батьком було відмовлено.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу у травні 2025 року, ОСОБА_2 не повідомив суд щодо наявності рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю та щодо наявності спору щодо утримання неповнолітнього сина та місця його проживання, хоча ОСОБА_2 достеменно було відомо щодо вказаного рішення суду, кримінального провадження, тощо.

Відтак, судом встановлено, що між сторонами у справі наявний спір щодо утримання неповнолітнього сина та місяця його проживання, а тому питання про стягнення аліментів слід вирішувати в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).

Слід зазначити, що аргументи ОСОБА_2 , викладені у запереченнях на заяву, не дають підстав для висновку щодо відсутності між сторонами спору щодо утримання неповнолітнього сина та місця його проживання, та він не позбавлений права звернення до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати судовий наказ Соборного районного суду міста Дніпра від 26 травня 2025 року у справі № 201/6245/25 таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.173,432,445,353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 201/6245/25 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Визнати судовий наказ Соборного районного суду міста Дніпра від 26 травня 2025 року у справі № 201/6245/25 про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня подачі заяви - з 21 травня 2025 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарга протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.О. Куць