Справа № 577/4517/25
Провадження № 2-о/577/241/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

головуючого судді Галяна С.В.

за участю секретаря судового засідання Іваненко Н.В.

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 загинув її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля населеного пункту Дар`їно Курської області Російської Федерації під час безпосередньої участі у бойових діях на виконанні бойового завдання, отримавши травму, яка призвела до смерті та причина смерті пов`язана із захистом Батьківщини. Відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та ст.ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їхніх сімей» вона, як дружина загиблого військовослужбовця та його неповнолітня дитина мають право на одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю чоловіка та батька у розмірі 15000000 грн., яка розподіляється рівними частинами між всіма отримувачами. Право на отримання одноразової грошової допомоги також мають і батьки загиблого чоловіка. Батько загиблого чоловіка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер в 2001 році, у віці 39 років. Мати загиблого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 46 років. ІНФОРМАЦІЯ_7 в АДРЕСА_1 (за місцем реєстрації проживання загиблого чоловіка та з якого його було мобілізовано) який є органом уповноваженим приймати документи від осіб, які можуть звернутися за одноразовою грошовою допомогою та оформлювати документи для її призначення та виплати при перевірці наданих документів та визначенні кола осіб, які звернулися (можуть звернутися) за одержанням одноразової грошової допомоги повідомив її, що виплату допомоги, яка б належала матері загиблого призупинено, через те, що не прослідковуються родинні зв`язки між загиблим чоловіком та його матір`ю, так як мати загиблого чоловіка після розірвання шлюбу з його батьком ОСОБА_4 відновила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_5 , свідоцтво ж про розірвання шлюбу було російською мовою та видавалося в АР Крим, а при отриманні паспорта громадянина України посадовими особами паспортного столу було невірно здійснено переклад її прізвища ОСОБА_6 замість ОСОБА_5 як у оригіналі. У зв`язку з цим для розподілення призупиненої між отримувачами допомоги виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин між сином та матір`ю, оскільки існують розбіжності в документах та не підтверджують беззаперечно їхні родинні відносини. Факт родинних відносин між загиблим ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_2 доводиться наступними доказами: 19.05.1984 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , укладено шлюб, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, про що виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Красногвардійського району Автономної Республіки Крим складено відповідний актовий запис № 49. Після реєстрації шлюбу мати набула прізвище ОСОБА_7 . Актовий запис про шлюб виконано російською мовою. ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 21.07.1984 року, що видане виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Красногвардійського району Автономної Республіки Крим в графі батько вказано ОСОБА_4 , в графі мати ОСОБА_8 . 10.02.1993 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим складено відповідний актовий запис № 52, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу мати повернула своє дошлюбне прізвище ОСОБА_5 . Актовий запис про розірвання шлюбу виконано російською мовою. Після розірвання шлюбу та відновлення свого дошлюбного прізвища мати повернулася до рідного села Кіровка Калинівського району Вінницької області та звернулася до Козятинського відділу РВ УМВС у Вінницькій області для виготовлення паспорта громадянина України і уповноваженим працівником при виготовленні паспорта громадянина України було перекладено з російської мови її прізвище ОСОБА_5 як ОСОБА_6 . Збереглася копія паспорта матері загиблого чоловіка, який видавався їй в 2006 році, де її прізвище зазначено, як ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 померла, про що виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницької області складено відповідний актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.06.2025 року серії НОМЕР_2 , виданого повторно Козятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) і в свідоцтві про смерть її прізвище вказано як ОСОБА_6 так як і у паспорті громадянина України. На даний час, єдиним документом, який беззаперечно може підтвердити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_2 , є рішення суду про встановлення факту родинних відносин.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_9 надала заяву про розгляд справи без її участі та участі заявника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 28).

Заінтересована особа: Міністерство Оборони України надало пояснення щодо позову у яких зазначило, що Міноборони вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає та не може бути розглянута в порядку окремого провадження, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 повинна бути залишена без розгляду, враховуючи наступне. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року в справі № 761/16799/15-ц. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню у судовому порядку, наведений у ст. 315 ЦПК України. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. У заявника фактично виник спір, зокрема, з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Аналогічна норма міститься і у абз.3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", згідно якої визначено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Враховуючи те, що наявний спір про право, який вирішується у позовному провадженні, заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду або закрити провадження, а також роз`яснити заявнику його право звернутися в порядку позовного провадження (а.с. 19-20).

Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.08.2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 03.09.2025 року (а.с. 17).

Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.09.2025 року у зв`язку з технічними причинами невиходу представника заявника на відеозв`язок судове засідання відкладено на 15.09.2025 року (а.с. 26).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Щодо клопотання Міністерства оборони України про залишення позову без розгляду та даючи оцінку доводам представника Міністерства оборони України, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми прав до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до цього суд враховує висновок, зазначений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 згідно якої Верховним судом встановлено наступне:

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

Отже застосовуючи даний висновок Верховного суду,суд вважає, що між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право. Крім того представником Міністерства оборони України не зазначено жодної підстави та взагалі не викладено суть, щодо своїх заперечень проти задоволення даної заяви, та не зазначили в чому саме полягає їх спір про право між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 .

Отже судом не встановлено та не вбачається взагалі наявність будь якого спору про цивільне право.

Незгода представника Міністерства оборони України з доводами заявниці та звернення до суду з даною заявою не свідчить про наявність між ними спору про цивільне право цивільне.

Отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення даної заяви без розгляду та вважає клопотання про залишення позову без розгляду не обґрунтоване.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ст. 315, 318 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. На вказані умови також звертає увагу Верховний Суд України в роз`ясненнях «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 загинув чоловік заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля населеного пункту Дар`їно Курської області Російської Федерації під час безпосередньої участі у бойових діях на виконанні бойового завдання, отримавши травму, яка призвела до смерті та причина смерті пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 7, 7 зв., 9, 10, 11 зв.).

Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер в 2001 році, у віці 39 років (а.с. 5 зв., 11)

Мати ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 46 рокі (ас. 5 зв, 6 зв.).

19.05.1984 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , укладено шлюб, після реєстрації шлюбу мати прізвище дружини ОСОБА_7 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_8 народився « ОСОБА_10 » (російською мовою) серії НОМЕР_1 від 21.07.1984 року, що видане виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Красногвардійського району Автономної Республіки Крим в графі батько російською мовою вказано « ОСОБА_11 », в графі мати російською мовою вказано « ОСОБА_8 » (а.с. 5 зв.).

10.02.1993 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини ОСОБА_5 (а.с. 12).

Згідно паспорту громадянина України прізвище померлої ОСОБА_6 (а.с. 6, 6 зв.).

Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 була матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 була матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2025 року.

Повне найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Заінтересована особа: Міністерство оборони України (місцезнаходження: м. Київ, проспект Повітряних Сил, буд. 6, ).

Суддя Галян С. В.