Справа № 369/9390/15-ц
Провадження №2-ві/369/42/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

Судді: Скрипник О.Г.

Секретарі: Тимощук К.О.

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Задорожного О.В. про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від розгляду справи №369/9390/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. перебуває цивільна справа №369/9390/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Задорожний О.В. заявив клопотання про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. , про що подав відповідну заяву.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. вказаний відвід визнано необгрунтованим, заяву про відвід судді передано на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу передачі судової справи, вказані матеріали заяви про відвід судді передані на розгляд судді Скрипник О.Г.

Як убачається із заяви представника відповідача адвоката Задорожного О.В., при розгляді вказаної вище справи представник позивача, адвокат Кушніренко І.О. заявила клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які не були заздалегідь надіслані відповідачу ОСОБА_3 та її представнику Задорожному О.В. , що поставило позивача та відповідача у нерівне процесуальне становище, проте суддя Пінкевич Н.С. зазначила, що відповідачка не позбавлена права ознайомитись зі змістом документів, наданих у судовому засіданні, чим на думку представника відповідача грубо порушила принципи засади рівності всіх учасників судового процесу та принцип змагальності.

Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч.1, 2, 3ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 7ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Так, згідно ч. ч. 1, 2, 4,ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо зокрема він: брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що виключають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Положеннями п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до положень п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006, «Газета Україна-Центр проти України» від 15.07.2010р. ЄСПЛ вказував, що наявність безсторонності відповідно до п.1ст.6Конвенціїпрозахист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У заяві адвоката Задорожного О.В. про відвід головуючого судді Пінкевич Н.С. від розгляду справи 369/9390/15-ц не наведено жодних фактів особистої упередженості судді чи фактів, які можуть ставити під сумнів його безсторонність, а твердження про упередженість судді є надуманими та необґрунтованими.

Таким чином, обставини, які зазначені в заяві про відвід судді Пінкевич Н.С. не можуть розцінюватись, як підстава для відводу, оскільки вони не містять обґрунтувань, які б вказували на пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи, упередженість або необ`єктивність судді при розгляді справи, а тому заявлений відвід є необґрунтованим.

Керуючись ст. 33, 36, 37, 39, 40 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 - адвоката Задорожного О.В. про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від розгляду справи №369/9390/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Оксана СКРИПНИК