Справа № 524/9314/25
Провадження № 2/524/5108/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 р м.Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді Алексашиної Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Сінельнік В.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача за довіреністю Тимошенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області в особі Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області в особі Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук про зняття арешту з майна.

У позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 її матір ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не оформила її.

Позивачка має намір, як спадкоємиця першої черги, отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батьків на квартиру АДРЕСА_1 .

Втім, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявними обтяженнями на все майно померлого ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Автозаводського ВДВС у м.Кременчуці щодо ОСОБА_4 на виконанні відділу перебували і станом на 16.12.2024 року завершені виконавчі провадження згідно виконавчих документів:

-Постанова БПП в м.Кременчуці №ДП18 539871 від 15.03.2019 про стягнення штрафу в розмірі 850 грн.;

-Постанова Автозаводського районного суду м.Кременчука №524/2367/19 від 03.06.2019 року про стягнення штрафу в розмірі 20400 грн.;

-Виконавчий лист Автозаводського районного суду м.Кременчука №524/4267/18 від 20.12.2018 року про стягнення боргу в розмірі 10188,22 грн.

Таким чином, обтяження на майно, щодо якого позивачка просить скасувати арешт, накладено у межах трьох виконавчих проваджень. Втім, позивачка зазначила як відповідача лише суб`єкта винесення постанови, на підставі якої відкрито виконавче провадження щодо стягнення штрафів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Умови та підстави зняття арешту з майна врегульовані ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Частина 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. (постанова ВП ВС від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18)

Втім, у цій справі стягувачі за іншими виконавчими провадженнями невідомі, позивачкою як відповідачі не зазначені, жодних вимог до них не заявлено.

Крім того, Батальйон патрульної поліції в місті Кременчук підпорядкований Департаменту патрульної поліції, як міжрегіональному територіальному органу у структурі Національної поліції.

Натомість, позивачкою пред`явлено адміністративний позов до Управління патрульної поліції в Полтавській області в особі БПП в м.Кременчуці, хоча останнє не є структурним підрозділом УПП та не перебуває в його підпорядкуванні.

Суд звертає увагу на висновки наведені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 522/2362/22.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільну процесуальну дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцем її знаходження та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя статті 95 ЦК України).

Від імені юридичної особи - філії як відокремленого підрозділу, створеної на підставі положення, має право виступати керівник відокремленого підрозділу, який призначається юридичною особою. Між керівником юридичної особи - філії як відокремленого підрозділу і юридичною особою, яка є засновником такого підрозділу, існують відносини представництва, і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи.

Тобто керівники юридичної особи - філії як відокремленого підрозділу, які призначаються юридичною особою, що його створила, діють на підставі довіреності від імені юридичної особи (частина четверта статті 95 ЦК України).

Підставою видачі такої довіреності є акт органу юридичної особи про призначення фізичної особи керівником філії як відокремленого підрозділу або представництва.

У ЦК України не встановлено спеціальних вимог стосовно довіреності керівника відокремленого підрозділу. Довіреність керівника філії як відокремленого підрозділу має комплексний характер, у ній може бути вказано доручення на виконання, у тому числі, процесуального представництва. Від імені юридичних осіб має право виступати керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже між керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи.

Ураховуючи цивільно-правове становище філій та представництв недопустимою є самостійна і безпосередня участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу як складової частини юридичної особи, що його створила.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Норма «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Виходячи з результатів аналізу наведених норм права філія як відокремлений підрозділ та представництво, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю і не можуть бути стороною у цивільному процесі, тому справи, в яких відповідачем виступає така філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від13 липня 2022 року у справі № 593/98/21 (провадження № 61-1444св22).

Отже, Батальйон патрульної поліції в м.Кременчук не може бути відповідачем у цій справі.

Належним відповідачем у справі має бути Департамент патрульної поліції, якому підпорядкований батальйон.

Крім того, зважаючи на наявність інших виконавчих проваджень, в межах яких накладено заборону відчуження, відповідачами мають бути також відповідні стягувачі.

Позивачка жодних клопотань про залучення співвідповідачів у справі або заміну первісного відповідача належним відповідачемне заявила.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд доходить висновку, що позовна заява до Батальйону патрульної поліції не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст.255, 256 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області в особі Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук про зняття арешту з майна, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.С.Алексашина