П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 вересня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів: Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 вересня 2025 року у справі за позовом акціонерного товариство «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2023 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.08.2020 в загальному розмірі 56 753,58 грн. та понесені ним по справі судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.08.2020 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку (надалі - Умови та Правила) з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Також зазначили, що всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору в цілому.

Вказує на те, що АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач свої зобов`язання не виконав, кошти банку не повернув, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 23.08.2023 має заборгованість у розмірі 56 753,25 гривень, яка складається з наступного: 32 999,80 гривень - заборгованість за кредитом; 23 753,78 гривень - заборгованість за відсотками, 0,00 гривень - штрафи.

Стверджує, що позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

У відзиві на позов ОСОБА_1 просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що позивачем, Анкетою-Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку не ініційовано встановлення кредитного ліміту - у Анкеті-Заяві відсутні такі відомості, позивача не було ознайомлено з умовами кредитування належним чином та збільшення банком кредитного ліміту ним не погоджувалось. Також зазначив, що 04.08.2020 позивач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», в якій указав свої анкетні дані, контактну інформацію, та звернув увагу, що в Анкеті є відсутніми розмір кредитного ліміту, умови про відсоткову ставку за користування кредитом, а також порядок, розмір і умови відповідальності за порушення зобов`язань. У позовній заяві банк посилався на виникнення між сторонами правовідносин на підставі зазначеної вище анкети-заяви, додаючи при цьому до позову не підписані відповідачем витяг з Умов і правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування, з яких не вбачається, що саме ці тарифи діяли на час підписання ОСОБА_1 анкети-заяви. Підписана відповідачем анкета-заява, на яку посилається позивач як на доказ укладення між сторонами кредитного договору та досягнення згоди з усіх істотних умов договору, не містить таких умов, зокрема як процентна ставка річних, зміна процентної ставки в сторону її збільшення, про що свідчить наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості. Отже, вважає, що сама по собі підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь банку процентів за користування кредитними коштами, штрафів, а також відсотків на підставі ст.625 ЦК України.

Крім цього зазначив, що дана позовна заява не підлягає до задоволення, оскільки якщо кредит видавався на споживчі цілі, то кредитор з метою реалізації свого права на дострокове повернення кредиту повинен в обов`язковому порядку використати процедуру досудового врегулювання спору. Лише у випадку незадоволення вимоги кредитора останній може звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 вересня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.08.2020 в розмірі 56 753,58 (п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят три гривні 58 копійок) грн., станом на 23.08.2023, яка складається з:

- 32 999,80 гривень - заборгованість за кредитом;

- 23 753,78 гривень - заборгованість за відсотками.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» судовий збір в розмірі 2 684,00 гривень.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив таке в апеляційному порядку, оскільки вважає, що таке ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають істотне значення для справи, та проігноровано докази та аргументи відповідача, не враховано позиції Верховного Суду. В апеляційній скарзі вказує на те, що у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку ОСОБА_1 від 04.08.202 процентна ставка не зазначена. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських послуг у А-Банк розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Наданий витяг Умов та правил надання банківських послуг взагалі не містить будь-яких дат, підпису ОСОБА_1 , а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04.08.2020, шляхом підписання заяви-анкети. Вважає, що при укладені договору з ОСОБА_1 АТ «А-Банк» не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Звертає увагу суду на те, що укладений між сторонами кредитний договір від 04.08.2020 у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Припускає, що зазначений позов міг би бути частково задоволений в частинні стягнення суми заборгованості у розмірі 24 999,80 гривень (32 999,80 8 000 грн (повернуто). Разом з тим, з урахуванням того, що кредит видавався на споживчі цілі, то кредитор повинен був у обов`язковому порядку використати процедуру досудового врегулювання спору, і лише у випадку незадоволення вимог кредитора звертатися до суду з позовом про стягнення боргу. В обґрунтуванні апеляційної скарги звертався на позиції висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу акціонерне товариство «Акцент Банк» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що відповідач в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір №б/н від 04.08.2020) в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовам і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Боржник користувався кредитом, відтак ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними. Щодо процентів звертає увагу суду, що такі обумовлені з відповідачем у Паспорті споживчого кредиту, а відтак у цьому випадку слід застосовувати висновки ВС, викладені у постанові від 02.12.2020 у справі № 284/157/20, а не від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04.08.2020 між сторонами виникли правовідносини за договором про надання банківських послуг, про що свідчить відповідна анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.8).

Відповідно до цієї заяви відповідач погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг, згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті А-Банку (а.с. 8).

Разом з тим, у самій заяві відсутня інформація про вид банківської послуги, яку відповідач мав намір отримати, тип кредитної картки, кредитний ліміт, строк кредитування та відсоткову ставку.

В цей же день відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 9).

Відповідно до вказаного Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» строк кредиту становить 240 місяців, розмір відсотків встановлено відповідно до типу отриманої картки «Універсальна» - 3,9% на місяць ( 46,8% річних, «Універсальна Gold» - 3,7% на місяць (44,4% річних), «Зелена» -3,7% на місяць (44,4% річних) (а.с. 9).

Згідно з наданою довідкою за картками, Акціонерним товариством «Акцент-Банк» відкрито ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_1 та видано картки: № НОМЕР_2 , строком дії до березня місяця 2027 року та № НОМЕР_3 , строком дії до червня місяця 2027 року (а.с. 19).

Відповідно до довідки за лімітами (внутрішньобанківський референс SAMABWFC7) ОСОБА_1 за період з 04.08.2020 року по 23.08.2023 року було встановлено наступні кредитні ліміти: 04.08.2020 року 20 000 грн; 28.10.2020 року 33 000 грн; 29.10.2022 року 32 999,80 грн; 28.01.2023 року 33 000 грн (а.с. 20).

Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджений доданою до матеріалів справи випискою по картці відповідача за період з 04.08.2020 по 23.08.2023 (а.с. 10-18).

Згідно з розрахунком позивача, станом на 23.08.2023 заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 56 753,58 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту (прострочений) у розмірі 32 999,80 грн, заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість у розмірі 23 753,78 грн (а.с.6-7).

Приймаючи до уваги вказані вище матеріали справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відносно того, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами спору 04.08.2020 року кредитного договору та наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача фактично отриманої суми грошових коштів, на підставі приписів ч.2 статті 530 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення процентів за користування кредитом з огляду на таке.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги заявленого до ОСОБА_1 позову, крім розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ Акцент-банк, а також на паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять в собі підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ Акцент-банк розумів відповідач, та ознайомився і погодився з даним документом, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ Акцент-банк. Матеріали справи також не містять в собі належних підтверджень відносно того, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема, і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки даний доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити, і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження №14-131цс19.

Дослідивши надану позивачем копію паспорта споживчого кредиту за програмою Кредитна картка, який підписано ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 і яка зберігала свою чинність та була актуальною, як вказано у даному паспорті споживчого кредиту, до 01.07.2021 року, в анкеті-заяві позичальника не міститься інформації щодо банківського продукту, який надається позичальнику, яку саму банківську картку отримує відповідач, в той час, як паспорт споживчого кредиту містить відомості щодо трьох карток: Універсальна, Універсальна Gold, Зелена. Зі змісту даного паспорта вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. При цьому, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку не містить в собі посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову частину договору. За даних обставин, вказана інформація не може бути прийнята судом до уваги, в якості доказу на підтвердження конкретних умов кредитування.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу щодо застосування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, судом апеляційної інстанції до уваги не береться, оскільки Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 відступив від вищезазначеної правової позиції та вказа:

«…Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.»

Враховуючи наведене вище, витяг з Тарифів, а також витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms) та паспорт споживчого кредиту, які містяться у матеріалах даної цивільної справи, не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем 04.08.2020 року, шляхом підписання анкети-заяви. Позивач не довів факту прийняття відповідачем запропонованих йому умов щодо розміру відсотків, отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення із відповідача на користь АТ Акцент-банк заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 вересня 2024 року, змінити, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

«Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.08.2020 року, станом на 23.08.2023 року, у розмірі 32 999,80 (тридцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 80 копійок) гривень заборгованість за кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства Акцент-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Приймаючи до уваги, що апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог поданої апеляційної скарги, і відповідно, про необхідність зміни рішення суду першої інстанції від 03 вересня 2024 року, то згідно приписів ч.13 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд також вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки вимоги заявленого АТ «Акцент-Банк» позову задоволено судом на 58,15 %, то судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви підлягають частковому відшкодуванню, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1 560 грн. 75 коп.

На підставі приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи часткове задоволення апеляційним судом вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 (на 41,85%), апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 1 684,88 грн в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384,389, 390 ЦПК України, колегія суддів:

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 вересня 2024 року змінити, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

«Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.08.2020 року, станом на 23.08.2023 року, у розмірі 32 999,80 (тридцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 80 копійок) гривень заборгованість за кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2 031 (дві тисячі тридцять одну) грн 91 коп., в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.»

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 1 684 (одну тисячу шістьсот вісімдесят чотири) грн 88 коп. в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: