Справа № 545/3999/25
Провадження № 2/545/2404/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2025 суддя Полтавського районного суду Полтавської області Путря О.Г., розглянувши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ЦПК України, а саме ст.273, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Ухвалою суду від 11.09.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків, оскільки вона не відповідала вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України.

22.09.2025 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення на виконанн ухвали суду від 11.09.2025 року, проте недоліки було усунуто не в повному обсязі.

Так, поданий позов не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, зокрема, не зазначені обставини по справі та докази на їх підтвердження, а саме:

- не зазначено докази щодо матеріального стану відповідача (заробіток та інші доходи), зазначити докази цього;

- не зазначено обставин в підтвердження того, що дитина проживає разом з позивачем в (Норвегії) та перебуває на його утриманні;

- підстави звернення позивача до суду з позовною вимогою щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини без заявлення позовної вимоги відповідно до ст.273 ЦПК України, з огляду на те, що існує чинне рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Крім того, позивачем додано до позовної заяви копії документів на іноземній мові.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Суд зазначає, що згідно ст. 95 ЦПК України, іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У свою чергу, із наданих ВССУ роз`яснень, які викладені у листі «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 р. слідує, що суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Всупереч наведених вимог, позивачем додані до позову документи на іноземній мові без будь-якого належно засвідченого перекладу на українську мову, що позбавляє суд можливості дослідити їх зміст безпосередньо у судовому засіданні та надати відповідну оцінку щодо їх належності та допустимості.

Без усунення вказаних недоліків позовна заява не може бути прийнята до провадження суду та підлягає залишенню без руху з продовженням строку для усунення недоліків.

Крім того, позивач заявив клопотання, в якому прохає витребувати з ДПС та ПФУ відомості про доходи та місце роботи за останні 2 роки відповідача, інформацію з МВС про її зареєстровані транспортні засоби, з ДРРП інформацію про наявність й неї зареєстрованої нерухомості, з органів ДРАЦС відомості про наявність інших неповнолітніх дітей.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третійстатті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Тобто, заявляючи клопотання про витребування доказів особа повинна зазначити причини, з яких вона не може одержати цей доказ самостійно, до клопотання обов`язково долучаються письмові докази (відомості), які підтверджують неможливість одержання таких доказів самостійно. Проте, позивачем не обґрунтовано неможливість самостійного отримання доказу, про витребування якого подано клопотання, не вказано відомостей про те, які дії, спрямовані на отримання цього доказу, нею вживалися, не надано доказів, які це підтверджують.

Крім того, позивач у своєму клопотанні про витребування доказів не зазначив повну назву органів, з яких прохає витребувати інформацію та не вказав їх юридичну адресу.

Аналізуючи викладене, клопотання позивача про витребування доказів задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.175,177,185 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, протягом 5-ти днів з дня отримання ним даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали суду у встановлені строки позовна заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню позивачеві, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини,що стали підставою для її повернення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Г.Путря