Справа № 953/8104/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді - Муратової С.О.,

за участю секретаря - Драгана О.А.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Хана А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

06.08.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість в сумі 91519,69 грн., з яких: 87472,33 грн. за послуги з постачання теплової енергії, з урахуванням гарячої води до 01.01.2022 за період з 01.10.2021 по 30.06.2025; 1023,00 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.06.2025; 3024,36 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.06.2025; та судові витрати, які складаються із суми судового збору та витрат, пов`язаних відправкою відповідачу позовної заяви з додатками, та витрат на отримання витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2022, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 13).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 17).

29.09.2025 до канцелярії суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 , в якому він просив у задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» відмовити в повному обсязі (а.с. 34-43).

29.09.2025 до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 32-33).

29.09.2025 до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просив визнати явку представника позивача у судове засідання обов`язковою задля роз`яснення фактів викладених у відзиві по справі №953/8104/25 (а.с. 31).

В судовому засіданні 22.10.2025 суд ухвалив: враховуючи завдання, основні засади цивільного судочинства, визначенні у статті 2 ЦПК України, в тому числі змагальність сторін, диспозитивність, приймаючи до уваги позицію відповідача та його представника, згідно поданих заяв в тому числі заперечень щодо спрощеного позовного провадження, визнати явку позивача в особі представника в судовому засіданні обов`язковою, роз`яснити наслідки неявки в судове засідання без поважних причин, передбачені у статті 257 ЦПК України, за наявності до того визначених законом підстав - залишення позову без розгляду. За вказаних обставин нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи. Також вважати неможливим розгляд справи за відсутності другого відповідача (а.с. 55).

03.11.2025 на електронну пошту КП «Харківські теплові мережі» направлено лист про визнання в судовому засіданні 22.10.2025 явки представника КП «Харківські теплові мережі» в наступне судове засідання 27.11.2025 о 15.30 год. обов`язковою (а.с. 56).

В судове засідання представник позивача КП «Харківські теплові мережі» не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 26.11.2025 до канцелярії суду надійшла заява представника позивача КП «Харківські теплові мережі» Вірютіної О.В., в якій вона просить розгляд справи №953/8104/25, призначений на 27.11.2025, перенести на іншу дату, у зв`язку з необхідністю отримання документів, що підтверджують позовні вимоги та надати додатковий строк для надання заперечень на відзив (а.с. 60).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Хана А.О. заперечували проти задоволення клопотання представника позивача про відкладення судового засідання, зазначили, що у КП «Харківські теплові мережі» є 26 представників, в минулих судових засіданнях явка представника позивача була визнана обов`язковою, жоден з представників не зміг з`явитися, просили застосувати норми ст. 148 ЦПК України відносно КП «Харківські теплові мережі» у вигляді штрафу та залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку із повторною неявкою представника позивача без поважних причин.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 44 ЦПК України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

Із аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою взагалі перешкоджання розгляду справи.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Такі висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі № 337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України, заходом процесуального примусу, крім іншого, є штраф.

Положеннями ст. 148 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді штрафу, а також його розміри, залежно від суті зловживання процесуальними правами учасником провадження, його тривалості та обставин конкретної справи.

Враховуючи зазначені вище положення, вбачається, що застосування заходів процесуального примусу належить до виключної компетенції суду та можливе виключно за його ініціативи, а не за клопотанням учасника справи.

Водночас, суд не вбачає достатніх підстав на теперішній час для застосування до сторони позивача процесуального примусу у вигляді накладення штрафу, як найсуворішого заходу процесуального примусу.

Враховуючи викладене, клопотання представника відповідача про застосування до позивача заходів процесуального примусу задоволенню не підлягає.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, особи, учасники судового процесу та їхні представники, повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За вимогами п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, виходячи з положень ст.ст. 223, 257 ЦПК України, позовна заява залишається судом без розгляду у разі сукупності певних умов, а саме: належне повідомлення позивача про час та місце проведення судового розгляду; позивач повторно не з`явився у судове засідання; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

При наявності сукупності зазначених умов, причини повторної неявки у судове засідання позивача, який належним чином був повідомлений про місце і час слухання справи, правового значення не мають.

Поважність причини неявки позивача враховується при першій неявці.

Зважаючи на вказані норми закону та їх роз`яснення слід вважати, що суд при першій неявці позивача позбавлений можливості розгляду справи за відсутності позивача (його представника) у судовому засіданні у випадку належного повідомлення позивача про час та місце судового розгляду та за відсутності його заяви про розгляд справи у його відсутності, натомість в змозі відкласти розгляд справи. При повторній же неявці позивача (його представника) у випадку належного повідомлення про час та місце судового розгляду та за відсутності заяви про розгляд справи у відсутності позивача, суд позбавлений можливості розгляду справи, відкладення розгляду, незважаючи на причини неявки та зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Тобто, позовна заява при повторній неявці в судове засідання належним чином повідомленого позивача залишається без розгляду незалежно від причин його неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Слід відзначити, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків. Належне повідомлення позивача в другий раз поспіль про судове засідання, його неявка у таке, відсутність у справі заяви про розгляд справи за відсутності позивача, у відповідності до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, позбавляє суд можливості для проведення розгляду справи чи відкладення розгляду справи незалежно від причин неявки, зобов`язуючи залишити позовну заяву без розгляду.

Як зазначено вище, 29.09.2025 до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просив визнати явку представника позивача у судове засідання обов`язковою задля роз`яснення фактів викладених у відзиві по справі №953/8104/25 (а.с. 31).

22.10.2025 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява представника КП «Харківські теплові мережі» Вірютіної О.В. про розгляд справи без участі, в якій вона просили розглянути справу без її участі у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с. 51-52).

В судовому засіданні 22.10.2025 суд ухвалив: враховуючи завдання, основні засади цивільного судочинства, визначенні у статті 2 ЦПК України, в тому числі змагальність сторін, диспозитивність, приймаючи до уваги позицію відповідача та його представника, згідно поданих заяв в тому числі заперечень щодо спрощеного позовного провадження, визнати явку позивача в особі представника в судовому засіданні обов`язковою, роз`яснити наслідки неявки в судове засідання без поважних причин, передбачені у статті 257 ЦПК України, за наявності до того визначених законом підстав - залишення позову без розгляду. За вказаних обставин нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи (а.с. 55).

03.11.2025 на електронну пошту КП «Харківські теплові мережі» направлено лист про визнання в судовому засіданні 22.10.2025 явки представника КП «Харківські теплові мережі» в наступне судове засідання 27.11.2025 о 15.30 год. обов`язковою (а.с. 56).

В дане судове засідання представник позивача КП «Харківські теплові мережі» не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 26.11.2025 до канцелярії суду надійшла заява представника позивача КП «Харківські теплові мережі» Вірютіної О.В., в якій вона просить розгляд справи №953/8104/25, призначений на 27.11.2025, перенести на іншу дату, у зв`язку з необхідністю отримання документів, що підтверджують позовні вимоги та надати додатковий строк для надання заперечень на відзив (а.с. 60).

Наслідки, передбачені ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України застосовуються судом в усіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності.

Такий наслідок неявки позивача є імперативним, тобто застосовується в усіх випадках повторної неявки, незалежно від того чи є можливість вирішити спір по суті.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 275 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При прийнятті рішення про залишення позову без розгляду, суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, викладену у своїй постанові у справі № 658/1141/18 від 21.09.2020, згідно якої наголосив, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Верховний Суд наголосив, що зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його незалежно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь у судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як зазначено в ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішеннях «Осман проти Сполученого королівства» та «Круз проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому Суд вказав, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості в розгляді їхньої справи.

З матеріалів справи вбачається, що в ході розгляду справи явку представника позивача було визнано обов`язковою, представник позивача повторно не з`явився до суду, доказів поважності причин неявки представника позивача до суду не надано, а тому суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого представника позивача, явка якого визнана судом обов`язковою.

Залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє особу права повторного звернення до суду за захистом своїх прав у загальному порядку згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України.

Суд приходить до висновку, що таке рішення не буде визначати обмеження права позивача на звернення до суду, так як вона не втрачає права знов звернутися до суду з таким саме позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 223, 257 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хана Антона Олександровича про застосування заходів процесуального примусу відмовити.

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя С.О. Муратова