ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1271/25
Провадження № 4-с/483/4/2025
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайоний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Шилінскас О.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

12 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Очаківського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна.

Заяву обґрунтовано тим, що з метою зняття арешту з належного ОСОБА_1 майна він звернувся до Очаківського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з відповідною заявою. 03 вересня 2025 року заявник отримав відповідь, за змістом якої йому повідомлено, що на примусовому виконанні в Очаківському МР ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебувало виконавче провадження з реєстровим номером 22093216 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19.10.2010р. Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області у справі № 2-1032 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райфайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 20 692 грн 13 коп. 30 серпня 2012 року зазначене виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІV. Оскільки виконавче провадження з реєстровим номером 22093216 знищено через закінчення терміну його зберігання згідно з п.1-2 Розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5), у скасуванні арешту майна відмовлено. Вважаючи бездіяльність державного виконавця неправомірною, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що ним в рахунок погашено заборгованості внесено кошти, однак арешт з майна так і не був знятий.

Дослідивши долучені до заяви докази, суд дійшов такого.

З матеріалів справи слідує, що на виконанні в Очаківському МР ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебувало виконавче провадження з реєстровим номером 22093216 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19.10.2010р. Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області у справі № 2-1032 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райфайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 20 692 грн 13 коп..

30 серпня 2012 року зазначене виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІV.

Судом також встановлено, що виконавче провадження з реєстровим номером 22093216 знищено через закінчення терміну його зберігання згідно з п.1-2 Розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5).

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно з статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно з статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно з статтею 48 цього Закону.

У Законі № 1404-VIII відсутня норма, аналогічна нормі частини першої статті 30 Закону № 606-XIV. Закон № 1404-VIII не містить такого поняття, як «завершення виконавчого провадження», водночас окремо врегульовує виконавчі дії щодо закінчення виконавчого провадження у статті 39 та щодо повернення виконавчого документа стягувачу в статті 37.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 у справі № 2/1522/11652/11 зазначено, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу є формами завершення виконавчого провадження, проте вони мають різні правові підстави та відповідно різні правові наслідки.

Закінчення виконавчого провадження є стадією виконавчого провадження і передбачає завершення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення в межах відповідного виконавчого провадження. Зміст правових підстав для закінчення виконавчого провадження, визначених частиною першою статті 49 Закону № 606-XIV (частиною першою статті 39 Закону № 1404-VIII), свідчить про об`єктивну неможливість виконати відповідне рішення у примусовому порядку. На відміну від обставин, що зумовлюють повернення виконавчого документа стягувачу, обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження, не перестануть існувати в майбутньому.

З наведеного слідує і формування наслідків закінченого виконавчого провадження, зокрема, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених законом (частина перша статті 40 Закону № 1404-VIII).

Водночас частиною п`ятою статті 47 Закону № 606-XIV визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (аналогічна норма міститься в частині п`ятій статті 37 Закону № 1404-VIII).

Законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);

- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Таким чином, законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі завершення виконавчого провадження.

Разом із тим, порушене право власника майна може бути захищене шляхом звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна.

З урахуванням викладеного, а також того, що судом не встановлено неправомірних дій державного виконавця, у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити через її необґрунтованість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 451, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: