Справа № 638/3887/23
Провадження № 8/638/7/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Рудської В.П.,

заявника (відповідача у справі) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.06.2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова із заявою, в якій просить визнати нововиявленою обставиною той факт, що у період з 11.09.2018 року по 02.09.2021 року ФОП ОСОБА_3 не міг отримувати оплати від ОСОБА_2 .. Та надавати послуги; скасувати рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.06.2024 року у справі №638/3887/23 у зв`язку з нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, в якому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із відвідуванням дитиною басейну «Волна» у розмірі 16 750 грн. відмовити у зв`язку з тим, що відповідні позовні вимоги посилаються на обставини, які не були підтверджені належними доказами.

Свою заяву обґрунтовував тим, що 04 червня 2024 року суддею Дзержинського районного суду м. Харкова Цвірюк Д.В. була розглянута цивільна справа № 638/3887/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. За результатом розгляду справи судом було винесено рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 23 028 (двадцять три тисячі двадцять вісім) гривень 80 копійок. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Судом під час розгляду справи суд також прийшов до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із відвідуванням дитиною басейну «Волна» у розмірі 16750 грн.. При цьому зазначає, що додані позивачем як докази копії квитанцій є фактично копіями касових чеків вiд ФОП ОСОБА_3 , які не є фіскальними і не можуть бути у зв`язку з цим самостійним належним доказом здiйснення оплат. Крім цього, надані чеки не дозволяють встановити хто саме і в чиїх інтересах здійснював оплати, а сума чеків менше суми позовних вимог. Довідка, видана ФОП ОСОБА_3 (від 02.09.2021 № 02/09) підтверджувала факт купівлі абонементів саме дитини ОСОБА_4 на суму 33500 грн у період з 11.09.2018 року до 02.09.2021. Вказує, що випадково з відкритих джерел він дізнався про те, що ФОП ОСОБА_3 пройшов державну реєстрацію тільки 04.10.2018, що виключає факт отримання оплат та надання послуг ФОП ОСОБА_3 у період саме з 11.09.2018 до 02.09.2021, який був встановлений судом під час розгляду справи і був покладений в основу судового рішення. Також зазначає, що наданий суду та прийнятий судом як доказ чек від 11.09.2018 є фіктивним, оскільки виданий неіснуючим на той час ФОП. Довідка від ФОП ОСОБА_3 (від 02.09.2021 № 02/09) складена не на підставі реальних даних бухгалтерського обліку ФОП ОСОБА_3 , а містить довільні дані, які не відповідають реальним фактам, та не може бути належним доказом. Вважає факт того, що ФОП ОСОБА_3 не міг отримувати оплати вiд ОСОБА_2 та надавати послуги у період саме з 11.09.2018 до 02.09.2021 у зв`язку з тим, що пройшов державну реєстрацію лише 04.10.2018, нововиявленою, оскільки вона є юридичним фактом, який має важливе значення для розгляду справи та існував на час розгляду справи, але не був і не міг бути відомим заявнику. Також вказує, що у процесі розгляду справи добросовісно покладався на подану як доказ копію довідки від ФОП ОСОБА_3 , оскільки довідка оформлена правильним чином, має вихідний номер, дату видачі, підпис та печатку ФОП ОСОБА_3 .. Копія довідки, яка була надана суду як доказ, була засвідчена синьою печаткою та оригінальним підписом адвоката позивачки ОСОБА_5 .. Окрім цієї довідки суду було надано ще три аналогічно оформлені довідки від ФОП ОСОБА_3 , касові чеки. Ці документи викликали довіру. Заявник не мав жодних підстав для додаткової перевірки достовірності цього документа.

Представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Шовковим О.С. подано до суду письмові заперечення, в якій просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень. В обґрунтування заяви зазначає, що обставина, на яку посилається відповідач існувала на час розгляду справи, але ним не вказано і не доведено належними і достатніми доказами та доводами, в чому полягає неможливість отримання даної інформації під час розгляду справи. Всі факти, на які посилається заявник, існували на момент розгляду справи та могли бути йому відомі за належної процесуальної активності. Не було жодної перепони, яка б робила дослідження цієї інформації відповідачем по справі неможливою, чи хоча б ускладненою. Натомість відповідач розпорядився своїми процесуальними правами на власний розсуд. З огляду на викладене, зазначене заявником не відповідає ознакам нововиявлених обставин, це фактично нові пояснення, спроба надати іншу оцінку відомим доказам та долучення до матеріалів справи нових доказів. Також зазначив, що жодні документи, які були подані позивачем в якості доказу, не є сфальсифікованими. Вся інформація, наявна в матеріалах судової справи, була надана позивачу у закладі «Волна». На адвокатський запит ФОП ОСОБА_3 надав відповідь від 02.08.2025 р., згідно якої АФК «ВОЛНА» працює з 2006 року, та у період до жовтня 2018 року діяльність АФК «ВОЛНА» проводилася ФОП ОСОБА_6 , який зареєстрований у квітні 2018 року. З жовтня 2018 року діяльність АФК «ВОЛНА» була реорганізована та відповідати за функціонування та роботу АФК «ВОЛНА» розпочав ФОП ОСОБА_3 . Всі бази клієнтів, всі їх відвідування та інші документи перейшли саме до ФОПа ОСОБА_3 , тому саме він і видав довідку про відвідування ОСОБА_7 групи в АФК «ВОЛНА». Всі чеки, які були видані клієнту на підставі їхньої сплати, та чеки, які були видані у вересні 2018 року або раніше дати реєстрації ОСОБА_8 , видавалися попереднім підприємцем, який здійснював діяльність на підставі виданих йому документів про реєстрацію. Отже, ФОП ОСОБА_3 як особа, яка проводила діяльність на момент звернення, видав відповідну довідку про період відвідування клієнтом АФК «ВОЛНА».

Вказує, що зазначена відповідачем обставина, жодним чином не спростовує змісту виданої довідки щодо періоду відвідування та не змінює факти, встановлені судом у рішенні, ту обставину що дитина відвідувала басейн та за це сплачувались кошти. Обставина, хто конкретно з ФОПів у період відвідування басейну дитиною здійснював діяльність та приймав оплату не має істотного значення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні подану заяву підтримав з підстав, зазначених у заяві.

Позивач (її представник) в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлялись, просили заяву розглянути у їх відсутність.

Розглянувши заяву, заслухавши пояснення відповідача у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи заяви, суд дійшов наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.06.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину частково задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 23 028 гривень 80 копійок. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 250 гривень 36 копійок.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16.01.2025 року рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.06.2024 року залишено без змін.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у цій справі, ОСОБА_1 свої вимоги мотивував тим, що ФОП ОСОБА_3 не міг отримувати оплати вiд ОСОБА_2 та надавати послуги у період саме з 11.09.2018 до 02.09.2021 у зв`язку з тим, що пройшов державну реєстрацію лише 04.10.2018 року, тому вважає надані позивачем довідки фіктивними. Вказані обставини відповідач вважає нововиявленими, оскільки вони стали йому відомі після ухвалення судом рішення у цій справі та набрання ним законної сили.

Частинами 1 та 2 ст.423 ЦПК України визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Згідно з ч.4 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору і які існували на час постановлення рішення, але про які не було і не могло бути відомо особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній та касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19, (пункти 7.4-7.5)).

Наведені ОСОБА_1 у заяві обставини не є нововиявленими у розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, оскільки вони існували на час розгляду справи та були предметом розгляду у даній справі у суді першої та апеляційної інстанцій.

Зміст поданої ОСОБА_1 заяви свідчить, що його вимоги фактично зводяться до незгоди з результатом розгляду справи, переоцінки доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи, зокрема, щодо довідок, наданих ФОП ОСОБА_3 , наданих позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог. Наведене свідчить, що зазначені обставини були відомі (мали бути відомі) відповідачу на час розгляду справи, а тому у розумінні наведених правових норм не є нововиявленими.

Крім того, з наданої стороною позивача відповіді ФОП ОСОБА_3 від 02.08.2025 р. вбачається, що АФК «ВОЛНА» працює з 2006 року, та у період до жовтня 2018 року діяльність АФК «ВОЛНА» проводилася ФОП ОСОБА_6 , який зареєстрований у квітні 2018 року. З жовтня 2018 року діяльність АФК «ВОЛНА» була реорганізована та відповідати за функціонування та роботу АФК «ВОЛНА» розпочав ФОП ОСОБА_3 . Всі бази клієнтів, всі їх відвідування та інші документи перейшли саме до ФОПа ОСОБА_3 , тому саме він і видав довідку про відвідування ОСОБА_7 групи в АФК «ВОЛНА». Всі чеки, які були видані клієнту на підставі їхньої сплати, та чеки, які були видані у вересні 2018 року або раніше дати реєстрації ОСОБА_8 , видавалися попереднім підприємцем, який здійснював діяльність на підставі виданих йому документів про реєстрацію.

Зважаючи на те, що відповідач не навів нововиявлених обставин, які б давали суду підстави скасувати чи змінити судове рішення, а доводи відповідача, на які він посилається, як на нововиявлені обставини, до таких відповідно до ст.423 ЦПК України не відносяться і не є підставами для перегляду і скасування рішення суду, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.06.2024 року за нововиявленими обставинами у справі №638/3887/23 слід відмовити.

При цьому суд враховує, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Крім того, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19 лютого 2009 року, де в п.33 зазначено, що «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення суду, ОСОБА_1 , користуючись правом на перегляд рішення за нововиявленими обставинами, фактично просить переглянути остаточне та обов`язкове судове рішення задля нового судового розгляду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для перегляду рішення суду, які передбачені ст.423 ЦПК України відсутні, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Керуючись ст.ст. 268, 423-429 ЦПК України суд-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.06.2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину відмовити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.06.2024 року залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 24.09.2025 року.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк