Справа № 152/908/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 вересня 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря Дроган Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

30 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області із зазначеним вище позовом.

Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається, в тому числі із земельної ділянки (паю), кадастровий номер :02:001:0397 площею 0.9317 га, на території Шаргородської міської (в минулому - Івашковецької сільської) ради Жмеринського (в минулому - Шаргородського) району Вінницької області. На зборах власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області проведено розподіл земельних часток і за батьком, було закріплено земельну частку (пай) за № 676, а вже після смерті батька, розпорядженням Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області віл 6 березня 2007 року за № 107 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів по передачі земельних часток (паїв) у власність з виготовленням державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Івашковецької сільської ради», згідно Додатку 2 за батьком, який зазначений за порядковим номером 32 було закріплено пай за номером НОМЕР_1 , площею 0.9317 га та було присвоєно кадастровий номер :02:001:0397. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка батька знаходиться в тимчасовому користування приватного підприємства «АГРОФІРМА» ім. І.Франка як не витребуваний пай, не зареєстрована в реєстрі через не завершення приватизації, що обмежує оформлення спадкових прав. Позивач є єдиним спадкоємцем зазначеного та всього іншого спадковою майна за законом. Спадщину батька позивач прийняв у встановленому порядку. В ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0397 площею 0.9317 га, за життя батько не встиг повністю оформити правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку. За життя батька було розпочато розпаювання землі в господарстві, але не закінчено шляхом видачі державного акту, оскільки батько номер. У зв`язку з цим нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини на дану земельну ділянку, про що виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку (через відсутність правовстановлюючого документу про право власності на дану земельну ділянку). На даний час, фактично Шаргородською міською радою Жмеринського району Вінницької області визнаються за позивачем спадкові права на всю земельну ділянку батька, але до відання органів місцевого самоврядування не належать повноваження щодо оформлення спадкових прав чи надання дозволу на завершення приватизації та одержання документу про право власності на нерухоме майно, яким є земельні ділянки на території даної ради. Згідно з листом відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головною управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 24 лютого 2025 року зазначено, що відповідно записів у книгах реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай), що видаються Шаргородською районною державною адміністрацією Вінницької області по КСП Івашковецької сільської Ради народних депутатів видавався сертифікат серії ВН №0408714 (розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 1.1 та за порядковим номером 676). Вказаний сертифікат втрачений, про що відображено в газеті «Шаргородщина» від грудня 2024 року та визнання документа недійсним. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнані за ним право на завершення приватизації земельної ділянки (паю), кадастровий номер :02:001:0397 площею 0,9317 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Івашківці на території Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, з правом отримання правовстановлюючого документу на неї, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який номер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Івашківці Шргородського району Вінницької області.

Ухвалою суду від 30 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху (а.с.34).

Ухвалою суду від 11 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.42).

Ухвалою суду від 28 серпня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.52).

В судове засідання позивач не з`явився, однак 25 вересня 2025 року подав до суду заяву, в якій просить судове засідання провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.55).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак 15 липня 2025 року подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника Шаргородської міської ради, при вирішенні якої покладається на розсуд суду (а.с.47).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із такого.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Івашківці Шаргородського району Вінницької області. Його батьком вказаний ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_3 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Івашківці Шаргородського району Вінницької області помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Івашківці Шаргородського району Вінницької області померла матір позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Івашківці Шаргородського району Вінницької області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12).

Згідно з довідкою №6 від 07 січня 2025 року, виданої виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Вінницької області, померлий ОСОБА_2 , на день смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідно до довідки №135 від 12 лютого 2025 року, виданої виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Вінницької області, померлий ОСОБА_2 , на день смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що був зареєстрований по АДРЕСА_2 , який на протязі шести місяців вступив в фактичне володіння та управління спадковим майном (а.с.15).

Відповідно до постанови державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. №186/02-31 від 01 березня 2025 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.16).

Згідно з витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №80301772 від 01 березня 2025 року, заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не залишав (а.с.17).

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №80301769 від 01 березня 2025 року, спадкові справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась (а.с.18).

Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав №332948014 від 19 травня 2023 року, земельна ділянка загальною площею 0,9317, кадастровий номер :02:001:0397 знаходиться в оренді ПП «АГРОФІРМА ім. І.Франка» (а.с.19).

Відповідно до архівної виписки №01-15-350 від 14 травня 2025 року, виданої архівним відділом Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області, в додатку до розпорядження голови Шаргородської державної адміністрації №107 від 06 березня 2007 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складення документів по передачі земельних часток (паїв) у власність з виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Івашковецької сільської ради», за номером 32 вказаний ОСОБА_2 , № паю НОМЕР_1 , загальна площа 0,9317 га (а.с.20).

Згідно з копією повідомлення Відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгекадастру у Вінницькій області від 24 лютого 2025 року, згідно записів у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Шаргородською районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству (кооперативу, товарству) Івашковецької сільської Ради народних депутатів, видався сертифікат серії ВН №0408714 (розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 1,1 га) за порядковим номером 676 (а.с.21).

Відповідно до копії витягу з рішення Шаргороської міської ради Жмеринського району Вінницької області 26 сесії 8 скликання №599 від 14 березня 2023 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у користування», міська рада вирішила: п. 1. затвердити технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельні ділянки та надати на умовах оренди: п. 1.8 Приватному підприємству «Агрофірма ім.І.Франка», 30808532 земельну ділянку площею 0,9317 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення (невитребуваний пай), яка знаходиться на території Шаргородської міської ради за межами населеного пункту с. Івашківці. Укласти договір оренди на земельну ділянку терміном на 7 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 16535,05 грн. Орендну плату встановити 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1984,21 грн. на рік. Кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0397 (а.с.22).

Згідно з витягу №НВ-023 від 17 січня 2023 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0397 становить 16535,05 грн (а.с.23).

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-022 від 23 лютого 2022 року, земельна ділянка площею 0,9317 га, кадастровий номер :02:001:0397, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.24-25).

Згідно з газетою «Шаргородщина» від 11 грудня 2024 року, позивач розмістив оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0408714, на ім`я ОСОБА_2 (а.с.30).

Відповідно до повідомлення Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області №442/01-16 від 19 липня 2025 року, спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , не заводилася, згідно алфавітний книг обліку спадкових справ за 1998-2025 роки (а.с.49).

Згідно з пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

В пункті 5 Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української PCP 1963 року.

Так, згідно з частиною першої статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем першої черги за законом, вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті батька ОСОБА_2 , який не встиг за життя завершити приватизацію земельної ділянки та в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР, ОСОБА_1 визнається таким, що прийняв спадщину після ОСОБА_2 .

При цьому, із досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_1 у визначений законом спосіб не набув права власності на земельну частку (пай) площею 1,1 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки не завершив процедуру її приватизації та не отримав правовстановлюючих документів, проте право на завершення приватизації і отримання правовстановлюючого документу на цю частку (пай) входить до складу спадщини після його смерті, яку прийняв позивач ОСОБА_1 , визнання за яким права на завершення приватизації земельної частки (паю), не порушує права та інтереси інших осіб.

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 вказано, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року, право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 5 ЗК України (в редакції 1990 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно з ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена.

Частина 1 ст. 81 ЗК України передбачає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до вимог діючого законодавства свідоцтво про право на спадщину видається за наявністю у спадковій справі всіх необхідних документів та відомостей (ст. 42,68 Закону України "Про нотаріат", п 4.12 пункту 4 Глави 10 Розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого 22.02.2012 року наказом Міністерства юстиції України за N 296/5)

Згідно з п.п. 4.14 п. 4 Глави 10 Розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4. 18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 49 Закону України "Про нотаріат", який узгоджується з положеннями пункту 1 глави 13 розділу І "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно із ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем доведено належними та допустимими доказами викладенні у позовній заяві обставини, окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом.

Тому, керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 81, 116 ЗК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнані за ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки (паю), кадастровий номер :02:001:0397 площею 0,9317 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Івашківці на території Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, з правом отримання правовстановлюючого документу на неї, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який номер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Івашківці Шаргородського району Вінницької області.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський