Пр.№2/756/1831/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.

секретаря Любін А.Ю.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за первісним позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком

та за зустрічним позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю

В С Т А Н О В И В:

24.12.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки, вякому просив визначити місце проживання їх спільної малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним.

Позовні вимоги він обґрунтовував наступним.

З 01.03.2006 року позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Вони мають спільних дітей - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 27.11.2024 року.

З липня 2024 відповідачка спільно з малолітньою донькою проживає за межами території України і вони не можуть дійти згоди щодо місця проживання доньки.

Вважає, що проживаючи за кордоном відповідачка не приділяє достатної уваги потребам дитини і не має можливості та бажання вкладатись у розвиток, навчання і благоустрій дитини.

Запевняє, що відповідач нездатна забезпечити доньку матеріально і в даний час проживає на сімейні заощадження, які вона взяла без згоди позивача. Відсутність джерела доходу, освіти, професійних навичок, роботи у відповідача наражає дитину на небезпеку.

Позивач впевнений у тому, що його повна опіка над донькою забезпечить її стабільне і безпечне дитинство, розвиток і становлення її особистості.

За місцем проживання родини донька має власну кімнату у просторій квартирі у закритому ЖК, має безліч друзів, спілкування з якими для неї дуже важливе і розлука з ними приносить їй страждання. Також позивачем після початку повномасштабного вторгнення придбано будинок у м.Ужгород, де для доньки створені належні умови проживання.

Через дії відповідача донька позбавлена можливості спілкуватись з родичами, рідними і близькими, а також собаками, до яких вона прив`язана.

Проживання з позивачем буде позитивне для доньки, оскільки вона буде проживати звичне для неї життя, користуватись звичними речами, мати будь-яке дозвілля.

Безвідповідальне ставлення відповідача до близьких може у будь-який момент вплинути на безпеку, життя і здоров`я доньки, за що позивач висловлює хвилювання як відповідальний і люблячий батько.

Тривалий час батько не бачиться з донькою, але готовий особисто займатись її життям без участі відповідачки.

Ухвалою суду від 13.02.2025 судом було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Зустрічній позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Ще до розірвання шлюбу ОСОБА_3 спільно з донькою проживали окремо від відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Вони з відповідачем за зустрічним позовом не вели спільного господарства і побуту, не підтримували стосунків і шлюб носив формальний характер.

Повномасштабне вторгнення РФ, ракетні обстріли, повітряні тривоги, перебої з електроенергією викликали у дитини постійне почуття тривоги і страху і мати прийняла рішення виїхати з донькою за межі території України. З того часу вони проживають у Туреччині в квартирі, що належить повнолітньому спільному сину сторін - ОСОБА_8 .

Донька має спокійне і безпечне оточення і є забезпеченою всім необхідним для нормального життя. Донька дистанційно навчається у приватній школі «Українсько-американський міжнародний ліцей «Меридіан» і є старанною та успішною ученицею.

Також донька відвідує гуртки, танці, театральну студію, займається спортом, тобто соціалізувалась у суспільстві за новим місцем проживання.

Мати приймає активну участь у житті доньки, піклується про її розвиток, стан здоров`я. Мати з донькою мають тісний психологічний зв`язок і гарні відносини. Позивачка в цей час не працює, однак має дохід від оренди належного їй майна і власні заощадження.

Батько за час спільного проживання активної участі у житті доньки не брав, оскільки був зайнятий роботою і розвитком кар`єри. Після виїзду за кордон батько зупинив будь-яке матеріальне утримання дитини, що змусило позивачку звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Вважає, що первісний позов поданий не у зв`язку з бажанням бути з донькою, а з метою психологічного тиску на колишню дружину внаслідок неприязного ставлення до неї.

У відзиві на первісний позов представником відповідачки висловлено прохання про залишення первісного позову без задоволення з мотивів, які викладені вище і обґрунтовують зустрічну позовну заяву.

Відзив на зустрічний позову суду подано не було.

У судовому засіданні позивач і його представник заявлені вимоги підтримали, просили первісний позов задовольнити.

Відповідачка і її представник просили задовольнити вимоги за зустрічним позовом.

Від третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що проживання дитини з матір`ю за межами території України унеможливлює надання висновку з питань, порушених у позові. Справу просили розглянути за відсутності представника Служби, про що постановлено відповідну ухвалу суду.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, допитавши свідків, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_5 , батьками якої є сторони у цій справі.

Батьки ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2006 по момент набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 27.11.2024 про його розірвання.

З 01.07.2024 ОСОБА_10 постійно проживає за межами території України разом з матір`ю - ОСОБА_3 .

Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Судом було опитано у судовому засіданні малолітню ОСОБА_11 , яка пояснила, що перед виїздом з України вони з батьком майже не спілкувались. Він виявляв бажання гуляти з нею, але без мами, чого вона не хотіла. Батьки часто сварились. Коли тато телефонував їй одного разу після виїзду до Туреччини, то образливо говорив про маму і старшого брата. Мама про тата ніколи не говорить нічого поганого і казала, що вона може спілкуватись з батьком коли захоче. Вона ( ОСОБА_12 ) сама не дуже бажає спілкуватись з ним. Мама завжди опікала її і дбала про неї. У Туреччині вона ходить на танці, має нових друзів, навчається онлайн в українській школі. У неї гарні відносини з братом і його дівчиною.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що є хрещеною мамою ОСОБА_9 . Її батьки рівноцінно вкладали сили у розвиток ОСОБА_14 . ОСОБА_1 - прекрасний батько, але вона вважає, що ОСОБА_14 краще проживати з матір`ю.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що є другом родини ОСОБА_16 . Вони товаришували сім`ями і у них ( ОСОБА_16 ) була дуже гарна сім`я. Про конфлікти він дізнався пізніше, коли ОСОБА_17 звернулась до нього за допомогою. Згодом він дізнався, що ОСОБА_17 з донькою виїхали до ОСОБА_18 , а згодом вони розлучились. Вважає, що дівчинці краще проживати з матір`ю.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що ОСОБА_12 проживає з мамою близько 1 року, у них все добре. ОСОБА_12 з батьком проживати не бажає. Сестра відвідувала школу онлайн, гуртки танців і малювання. Влітку сестра була у таборі. Їх матір має власні заощадження та отримує кошти від оренди майна, аліменти. ОСОБА_12 дуже близька з матір`ю, вони постійно спілкуються. З батьком ОСОБА_12 бажання спілкуватись не виявляла.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що тривалий час проживав у родині ОСОБА_16 . ОСОБА_12 більше завжди спілкувалась з матір`ю. Але маніпуляції з боку ОСОБА_17 призводять до того, що дівчинка не бачить батьківської любові. Їх родина ніколи не бідувала, всі мали все бажане.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 показала суду, що її колишній чоловік ніколи не мав діалогу з дітьми. Він тиран і все життя принижував і ображав її та дітей. Після розірвання шлюбу колишній чоловік створює перешкоди у користуванні власністю, зокрема будинком у м.Ужгород. Вона ж все життя присвятила дітям. Бажає щоб донька проживала з нею, бо інакше це буде дуже травматично для неї (доньки).

Свідок ОСОБА_21 показала суду, що проживає у м.Ужгород і ОСОБА_1 керівник її чоловіка. Коли його родина переїхала до ОСОБА_18 , вони спілкувались. Повідомила, що ОСОБА_10 дуже любила тата, завжди чекала на його приїзд. З мамою ОСОБА_12 теж була близька.

Дослідженими судом доказами підтверджено бажання ОСОБА_9 , якій на момент розгляду справи вже виповнилось 12 років проживати з мамою - ОСОБА_3 . Дівчинка задоволена своїм життям, навчається, займається у гуртках та секціях, має друзів за новим місцем проживанням. Будь-яких доказів, які б вказували на те, що проживання з маітр`ю поза межами території України понад рік негативно впливає на фізичний, психологічний стан дитини і її розвиток, судом не встановлено. Особиста прив`язаність доньки до матері була очевидною під час заслуховування її думки в судовому засіданні.

З огляду на викладене, врахувавши інтереси малолітньої дитини, її вік, психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права на гармонійний розвиток та належне виховання, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на її виховання і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, враховуючи думку дитини, суд вважає правильним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 з матір`ю. При цьому суд враховує те, що батьком дитини не надано будь-яких доказів більшої особистої прихильності до нього порівняно з матір`ю, а також інших доказів чи доводів, які б дозволяли суду дійти висновку про те, що проживання з матір`ю будь-яким чином шкодить або може зашкодити інтересам чи безпеці дитини. Доводи, які викладені позивачем у позові, на думку суду сформовані внаслідок неприязнених відносин з колишньою дружиною, які виникли після розірвання шлюбу та конфліктних ситуацій між ними.

В зв`язку з вищезазначеним, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для задоволення первісного позову суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280,281 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком - залишити без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Дані учасників справи

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Майбоженко