Справа № 206/4177/25
Провадження № 2/206/2369/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Дніпро

суддя Самарського районного суду міста Дніпра Гаркуша В.В., перевіривши матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2025 року до Самарського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність її передачі за підсудністю до іншого суду з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ЦПК України існує загальна підсудність за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України) та альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України).

Так, в силу вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як слідує з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу, відповідача ОСОБА_2 , РНКПО НОМЕР_1 , взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної підсудності Краматорського міського суду Донецької області.

Рішенням ВРП №747/0/15-23 від 25.07.2023 територіальна підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області передана Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.

Відповідно до Закону України № 4273-ІХ, що набрав чинності 25 квітня 2025 року назву Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області змінено на Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (стаття 4 ч. 1, 2 Закону). Частиною першою статті 5 Закону визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, зі змінами, регулює як механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так і облік даних про внутрішньо переміщених осіб, включених до Єдиної інформаційної бази, у тому числі, містить дані про фактичне місце проживання/перебування таких особи, які по суті являють собою реєстрацію фактичного місця проживання/перебування цих особи у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, на якій була проведена реєстрація місця проживання/перебування осіб до їх переселення до інших регіонів країни.

У зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

Таким чином, переселенці, які покинули домівки внаслідок бойових дій та окупації місць їх постійного проживання, можуть звертатися з позовами до судів в районах тимчасового перебування. Якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Отже, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ за ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду №554/7669/21 від 24 червня 2024 року.

Оскільки обов`язковою підставою для скасування рішення є порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності), враховуючи те, що позов пред`явлено до фізичної особи ОСОБА_2 , РНКПО НОМЕР_1 , зареєстрованим місцем перебування якого, як внутрішньо переміщеної особи, відповідно до відповіді Єдиної інформаційної системи соціальної сфери щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу, є адреса: АДРЕСА_1 , що з урахування зміни підсудності Краматорського міського суду Донецької області територіально відноситься до юрисдикції Дніпровського районного суду Дніпропетровської області, а отже справу слід передати за підсудністю до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність передачі вказаної позовної заяви до, що належним чином забезпечить право відповідача бути обізнаним про розгляд справи у визначеному законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.24, 27, 28, 31, 187, 259-261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, передати на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області, що знаходиться за адресою: 52005, Україна, Дніпропетровська обл., смт Слобожанське, вул. Теплична, будинок 7.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя В.В. Гаркуша