Справа № 165/1347/25
Провадження № 2/165/580/25

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

21 квітня 2025 року ТзОВ "Споживчий центр", в особі представника Пилипчук А.С., звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 липня 2024 року між ТзОВ "Споживчий центр" та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір №08.07.2024-100000910. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримала кошти в сумі 6000 грн., строком на 98 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,35% за день користування кредитом. Позивач ТзОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, в межах встановленого кредитного ліміту, однак ОСОБА_1 , всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином обов`язки перед позивачем не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату позовної заяви, тобто на 20 квітня 2025 року складає 14847,74 грн., що включає 6000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 5804 грн. заборгованості за відсотками, 223,74 грн. комісії та 2820 грн. нарахованої пені (неустойки). Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ "Споживчий центр" загальну суму заборгованості в розмірі 14847,74 грн., а також 2422,40 грн. судового збору.

Ухвалою від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с.24).

Представник позивача Пилипчук А.С. у п.4 прохальної частини позовної заяви просила суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.4 зворот).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про надіслання поштового віправлення (а.с.38-39), та довідкою про доставку SMS-повідомлення (а.с.40).

Відповідно до ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08 липня 2024 року між позивачем ТзОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №08.07.2024-100000910, на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн., строком на 98 дні, з відсотковою ставкою 1,35%, що нараховуються за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит.

Згідно з п.3.1. Пропозиції про укладення кредитного договору, що є частиною електронного кредитного договору (а.с.13-16) кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Відповідно до п.4.1 кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання електронного платіжного засобу споживача.

Згідно з п.4.3 днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця.

Договір відповідачем підписано електронним підписом позичальника - одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору.

Позивач виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу в розпорядження грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 6000 грн., що підтверджується довідкою ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» за вих. №21-1604 від 16.04.2025 про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта (а.с.17).

Відповідач, у свою чергу, умови договору щодо повернення кредиту належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість.

З наданої позивачем довідки-розрахунку (а.с.9) про стан заборгованості за кредитним договором №08.07.2024-100000910 від 08 липня 2024 року підтверджується, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 14847,74 грн., що включає 6000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 5804 грн. заборгованості за відсотками, 223,74 грн. комісії та 2820 грн. нарахованої пені (неустойки).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

За таких обставин факт укладення договору між сторонами підтверджений наданими позивачем доказами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Оскільки відповідач не надав суду власного розрахунку суми заборгованості, який суд міг би належним чином оцінити чи інші докази (про часткове, або повне погашення заборгованості тощо), тому у суду відсутні підстави піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу за тілом кредиту та відсотками.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги те, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за зазначеним договором, суду не подала, як і не оспорила розрахунок заборгованості, що наданий позивачем.

Разом з тим, представник позивача просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій неустойці у розмірі 2820 гривень.

З приводу заявлених позивачем вимог по стягненню неустойки суд зазначає наступне.

Так, п.15 та п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У свою чергу, представник позивача просить суд стягнути із відповідача суму заборгованості по нарахованій неустойці у розмірі 2820 грн., яка, як підтверджується матеріалами справи, була нарахована у період дії воєнного стану оголошеного в Україні. Натомість, враховуючи вищезазначені норми закону, суд вважає, що позичальник, тобто відповідач ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, а отже в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачем ОСОБА_1 не були повернуті позивачу ТзОВ «Споживчий центр», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12027,74грн. заборгованості за кредитним договором №08.07.2024-100000910 від 08 липня 2024 року, тобто за виключенням пені.

Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача суд стягує сплачений останнім судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується документально (а.с.5).

Керуючись ст.13, ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.211, ст.259, ст.263, ст.279, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України, на підставі ст.610, ст.611, ст.625, ст.1050 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (юридична адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, ) заборгованість за кредитним договором №08.07.2024-100000910 від 08 липня 2024 року, в розмірі 12027 (дванадцять тисяч двадцять сім) грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (юридична адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, ) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк