ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/2994/22

провадження № 22-ц/4809/1262/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Олександрійська міська рада Кіровоградської області,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2025 року у складі головуючого судді Подоляк Я. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви і ухвали суду першої інстанції.

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22 за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 травня 2025 року залишено без руху заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22; запропоновано заявниці у межах встановленого судом строку надати до суду оригінал документа на підтвердження сплати судового збору у сумі 3 721,50 грн.

14 травня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання, в якому просила звільнити її від сплати судового збору за подачу заяви про перегляд рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22 за нововиявленими обставинами. В обгрунтування клопотання зазначила, що її майновий стан не дозволяє їй сплатити вказану суму судового збору. Так, вона працює медичною сестрою, її дочка є інвалідом дитинства та за станом здоров`я не працює, також дочка має статус одинокої матері, самостійно виховує сина, який є школярем та наразі потребує постійного відновлення після опікової хвороби. Її доходу не вистачає для утримання родини, та сплати стягнутих судом безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати і судового збору. До вказаного клопотання заявиця долучила копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2910 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку Олександрійського геріатричного пансіонату з спеціальним відділенням про сплату ОСОБА_1 на рахунок виконавчої служби 19049, 37 грн, копію пенсійного посвідчення, виданого ОСОБА_1 . Управлінням Пенсійного фонду України в м. Олександрія 14 жовтня 2004 року про призначення соціальної пенсії на дитину інваліда ОСОБА_4 1996 р.н. (а.с.214-219 том 2).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору; надано заявниці строк для усунення недоліків її заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22 тривалістю п`ять днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено заявниці наслідки невиконання зазначеної ухвали.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції керувався тим, що надані заявницею документи не є беззаперечним і достатнім доказом її скрутного майнового стану та не підтверджують з достовірністю тієї обставини, що вона не може сплатити судовий збір. Саме по собі клопотання про звільнення від сплати судового збору з наведенням аргументів, що матеріальний стан заявниці не дозволяє їй сплатити судовий збір, не може вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки в жодній мірі не характеризує майновий стан заявника. Натомість, інші докази (наприклад, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, розміру доходу/прибутку, рухомого/нерухомого майна тощо), тощо - заявником не надано. Суд зауважив, що для звільнення від сплати судового збору заявниця має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави для звільнення такої особи від сплати судового збору.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2025 року визнано неподаною та повернуто заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі №398/2994/22.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що станом на 27 травня 2025 року недоліки, вказані в ухвалах суду від 01 травня 2025 року та 15 травня 2025 року, заявницею не усунуто, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачці.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подала до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Олександрійського міськрайонного суду від 27 травня 2025 року та від 15 травня 2025 року по даній справі і ухвалення нового рішення про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що у клопотанні про звільнення від сплати судового збору за подачу заяви про перегляд рішення Олександрійського міськрайонного суду від 06 лютого 2023 року та ухвали від 27 березня 2022 року у справі 398/2994/22 за нововиявленими обставинами заявниця звертала увагу суду на свій незадовільний матеріальний стан, який став наслідком в тому числі, і від прийняття Олександрійським міськрайонним судом рішення від 06 лютого 2022 року.

Вказала, що працює медичною сестрою, одинока мати, одна виховувала дочку ОСОБА_2 , чоловік не сплачував аліментів, був визнаний судом безвісти відсутнім. Її дочка, ОСОБА_5 інвалід дитинства, на руці відсутні три пальці, одинока мати, за станом здоров`я не працює, інвалід 3 групи. Внук ОСОБА_6 школяр, в дитинстві отримав значні опіки плеча та передпліччя, потребує постійного відновлення після опікової хвороби.

Апелянт зазначила, що її майновий стан не дозволяє сплатити повністю (навіть частково) судовий збір, її доходу недостатньо для утримання родини, сплати присуджених судом безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати та сплати судового збору.

Звернула увагу суду, що зараз не має таких коштів, щоб сплатити одразу суму судового збору, а її майновий стан може обмежити її у праві, гарантованому ст. 55 Конституції України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, справу призначено до розгляду в апеляційному суді в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», § 47).

До того ж ЄСПЛ указав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України», § 53, 55).

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11 рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною другою статті 352 ЦПК України встановлено, що ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Положеннями частини першої статті 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат (пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

У постанові від 14 червня 2023 року у справі № 607/23244/21 Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що апеляційному оскарженню лише разом з рішенням суду підлягає ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, якщо суд першої інстанції у цій ухвалі встановлює розмір судового збору, який позивач (заявник) має сплатити при зверненні до суду, або порядок його обчислення, однак особа не погоджується або з таким розміром, або з порядком його обчислення. Такі ухвали суду першої інстанції не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. Також не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. В такому випадку заявник може реалізувати своє право на апеляційне оскарження такого судового рішення шляхом включення заперечень на нього до апеляційної скарги на рішення суду відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України (у випадку постановлення такого рішення місцевим судом).

Вимоги до позовної зави викладено у статті 175 ЦПК України.

Перелік документів, які додаються до позовної заяви, наведений у статті 177 ЦПК України. Так, частиною третьою вказаної статті визначено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, тощо.

Як зазначено в ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини другої вказаної статті, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно стаття 426 ЦПК України, якою урегульовано форму і зміст заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими обставинами, передбачено, що до заяви, зокрема додається документ про сплату судового збору.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 травня 2025 року залишено без руху заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22; запропоновано заявниці у межах встановленого судом строку надати до суду оригінал документа на підтвердження сплати судового збору у сумі 3 721,50 грн (а.с.209 том 2).

14 травня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання, в якому просила звільнити її від сплати судового збору за подачу заяви про перегляд рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22 за нововиявленими обставинами. В обгрунтування клопотання зазначила, що її майновий стан не дозволяє їй сплатити вказану суму судового збору. Так, вона працює медичною сестрою, її дочка є інвалідом дитинства та за станом здоров`я не працює, також дочка має статус одинокої матері, самостійно виховує сина, який є школярем та наразі потребує постійного відновлення після опікової хвороби. Її доходу не вистачає для утримання родини, та сплати стягнутих судом безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати і судового збору. До вказаного клопотання заявиця долучила копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2910 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку Олександрійського геріатричного пансіонату з спеціальним відділенням про сплату ОСОБА_1 на рахунок виконавчої служби 19049, 37 грн, копію пенсійного посвідчення, виданого ОСОБА_1 . Управлінням Пенсійного фонду України в м. Олександрія від 14 жовтня 2004 року про призначення соціальної пенсії на дитину інваліда ОСОБА_4 1996 р.н. (а.с.214-219 том 2).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору; надано заявниці строк для усунення недоліків її заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22 тривалістю п`ять днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено заявниці наслідки невиконання зазначеної ухвали.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції врахував, що надані заявницею документи не є беззаперечним і достатнім доказом її скрутного майнового стану та не підтверджують з достовірністю тієї обставини, що вона не може сплатити судовий збір. Саме по собі клопотання про звільнення від сплати судового збору з наведенням аргументів, що матеріальний стан заявника не дозволяє їй сплатити судовий збір, не може вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки в жодній мірі не характеризує майновий стан заявника. Натомість, інші докази (наприклад, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, розміру доходу/прибутку, рухомого/нерухомого майна тощо), тощо - заявником не надано. Суд зауважив, що для звільнення від сплати судового збору заявниця має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави для звільнення такої особи від сплати судового збору.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» урегульовано питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Відповідно до вказаної норми права, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за такої умови: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача- фізичної особи за попередній календарний рік. Також суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

ЄСПЛ у рішенні від 19 червня 2011 року в справі Креуз проти Польщі («Kreuz v. Poland») зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. При цьому положення пункту 1 статті 6 Конвенції не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Верховний Суд у постанові від 30 березня 2021 року у справі № 338/158/19 (провадження №61-11548св20) зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Разом із тим, наведеними правовими нормами Закону України «Про судовий збір» установлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22, врахував вказані норми права та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання.

При цьому, колегія суддів, аналізуючи подані ОСОБА_1 докази до клопотання про звільнення від сплати судового збору, погоджується із висновком місцевого суду, що заявницею не надано доказів того, що ОСОБА_2 є її дочкою, а ОСОБА_3 сином останньої, та, відповідно, вони є членами однієї сім`ї. Крім того, надані заявницею докази на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме: копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 та копія виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2910 ОСОБА_3 , датовані 2016 роком. На підтвердження свого матеріального стану заявницею надано: копію посвідчення № НОМЕР_1 /рв на її ім`я, яка лише підтверджує, що ОСОБА_1 з 14 жовтня 2004 року було призначено соціальну пенсію на дитину інваліда, при цьому, дані про строки призначення такої пенсії відсутні, та довідку №02-42/02/277 від 12 червня 2024 року, видану Олександрійським геріатричним пансіонатом з спеціальним відділенням, яка містить відомості про те, що заявницею згідно рішення суду від 01 червня 2024 року у справі №398/2994/22 станом на 01 червня 2024 року на рахунок виконавчої служби сплачено 19 049,37 грн (а.с.216-219 том 2).

Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану, відтак суд першої інстанції правомірно, з наведенням відповідних мотивів, відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та надав строк для сплати судового збору.

В ухвалі від 04 квітня 2023 року у справі № 9901/988/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне: «…у своїй апеляційній скарзі просить суд звільнити його від сплати судового збору, долучивши до матеріалів апеляційної скарги відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків Головного управління ДПС у м. Києві від 15 лютого 2023 року № 2655-23-00557, з яких убачається, що у 2022 році доходів не отримував. Разом із цим, указані відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків Головного управління ДПС у м. Києві від 15 лютого 2023 року № 2655-23-00557 не виключають можливості отримання скаржником інших доходів, зокрема, від Пенсійного фонду України, Управління праці та соціального захисту населення, Державного центру зайнятості».

Апеляційний суд зауважує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан заявника для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника.

Підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Для звільнення від сплати судового збору заявник має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави для звільнення від сплати судового збору.

Необхідність сплати судових витрат не може визнаватися обмеженням права доступу до суду, оскільки, за змістом положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу. Так, згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2025 року визнано неподаною та повернуто заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі №398/2994/22.

Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції правомірно керувався тим, що станом на 27 травня 2025 року недоліки, вказані в ухвалах суду від 01 травня 2025 року та 15 травня 2025 року, заявницею не усунуто, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

До апеляційної скарги заявницею додано копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2910 від 16 січня 2016 року ОСОБА_3 , копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого №22707 від 04 березня 2016 року ОСОБА_3 , копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії10 ААВ ОСОБА_2 від 10 серпня 2015 року, копію рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 квітня 1999 року, яким визнано безвісно відсутнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Ізмайлівки Олександрійського району Кіровоградської області, копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_7 , копію свідоцтва про зміну імені ОСОБА_4 на ОСОБА_2 , а також довідку КП «Житлогосп» про те, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою по АДРЕСА_1 , довідка видана про те, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за зазначеною адресою, а також те, що вона дійсно народила та виховала до шестирічного віку доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитину з інвалідністю з дитинства (а.с.231-237 том 2).

Однак, як з`ясовано колегією суддів, вказані докази не були надані заявницею до суду першої інстанції, що унеможливлює їх дослідження судом апеляційної інстанції, враховуючи межі розгляду справи апеляційним судом, передбачені ст. 367 ЦПК України.

Апеляційний суд зауважує, що заявницею не було надано до суду першої інстанції доказів розміру її доходу/прибутку, наявності рухомого/нерухомого майна тощо, що підтвержувало б її майновий стан.

Крім того, ОСОБА_1 , у разі незадовільного майнового стану, не була позбавлена можливості заявити клопотання про відстрочення або зменшення сплати судового збору за подання заяви, однак своїм правом не скористалась.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені судом обставини, не містять підстав вважати, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права при вирішенні питання про прийняття заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22 за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, якими врегульовано порядок подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, сплати судового збору, надано належну правову оцінку доводам заявниці щодо підстав звільнення її від сплати судового збору, наявним у справі доказам, постановлено законні і обгрунтовані ухвали: від 15 травня 2025 року щодо відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору (яка не підлягає оскарженню окремо) та від 27 травня 2025 року, якою правомірно визнано неподаною та повернуто заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі №398/2994/22.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2025 року без змін.

Оскільки оскаржена ухвала суду першої інстанції залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення, підстави для розподілу судових витрат, передбачені ст. 141 ЦПК відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повна постанова складена 24.09.2025.

Судді

С. М. Єгорова

С. І. Мурашко

О. І. Чельник