Справа №: 671/1565/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 вересня 2025 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В серпні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ Споживчий центр) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 73640 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором № 10.03.2025-100001506 від 12.03.2025 року. В обґрунтування позову посилається на те, що 12.03.2025 року року між ТОВ Споживчий центр та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферту) № 10.03.2025-100001506 від 12.03.2025 року (далі - договір), згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 28000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів, строком на 98 днів. Кредит надано на наступних умовах: : дата надання кредиту - 12.03.2025 року, дата повернення кредиту - 17.06.2025 року, - за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; - із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, що дорівнює 4200 грн. 00 коп., - із сплатою неустойки в сумі 280 грн., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/ неналежно виконаного зобов`язання. ОСОБА_1 12.03.2025 року підписав електронним цифровим підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) та отримав на свій рахунок кошти в сумі 28000 грн. Проте, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував належним чином, тому у нього перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором № 10.03.2025-100001506 від 12.03.2025 року у сумі 73640 грн. 00 коп., з яких 28000 грн. 00 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 27440 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, 4200 грн. сума комісії, 14000 грн. сума неустойки. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість, а також судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, який про час, місце та дату судового засідання повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України за письмовою згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Згідно з ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що 12.03.2025 року між ТОВ Споживчий центр та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферту) № 10.03.2025-100001506 від 12.03.2025 року (далі - договір), шляхом подання відповідачем заявки кредитного договору (кредитної лінії), яку він підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, погодившись із умовами пропозиції про укладення кредитного договору (офертою) щодо надання йому кредитних коштів в сумі 28000 грн. строком на 98 днів, дата надання кредиту - 12.03.2025 року, дата повернення кредиту - 17.06.2025 року, на умовах сплати процентів за фіксованою незмінною процентною ставкою в розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, що дорівнює 4200 грн. 00 коп.

Кредитним договором встановлено, що розмір процентної ставки не може бути змінено, продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/строку договору не передбачена.

Кредитним договором встановлена неустойка в розмірі 280 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання, неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 7.6. пропозиції про укладення кредитного договору (офертою) та п. 15 Заявки кредитного договору № 10.03.2025-100001506).

Встановлено, що відповідач 12.03.2025 року підписав електронним цифровим підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту. Відповідно до відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №10.03.2025-100001506 від 12.03.2025 року (кредитної лінії) встановлено, що позичальник підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №10.03.2025-100001506 від 12.03.2025 року, з яким він попередньо уважно ознайомився; акцептовані позичальником умови кредитного договору містяться в у вказаних заявці та оферті, та зазначені у відповіді позичальника. Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 10.03.2025-100001506 від 12.03.2025 року була направлена позивачем відповідачу на шляхом СМС на його фінансовий номер . Заявка кредитного договору № 10.03.2025-100001506, інформаційне повідомлення позичальника, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором Е634 (а.с.32-48).

На виконання умов договору позивач виплатив кошти на банківську карту 4441-11XX-XXXX-2557 в сумі 28000 грн., що підтверджується інформацією ТОВ «УПР» від 11.08.2025 року № 111-1108 про зарахування коштів на вказану карту, призначення платіжної операції - видача за договором кредиту № 10.03.2025-100001506 від 12.03.2025 року (а.с. 49).

Відповідно до інформації АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_1 (а.с. 73).

Із виписки по банківському рахунку в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкритого на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що 12.03.2025 року на його картку надійшли кошти в розмірі 28000 грн. (а.с. 74).

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованності за кредитним договором №10.03.2025-100001506 від 12.03.2025 року, що надана позивачем, заборгованість відповідача становить 73640 грн. 00 коп., з яких 28000 грн. 00 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 27440 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, 4200 грн. сума комісії, 14000 грн. сума неустойки (а.с. 50).

Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному договором. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені кредитним договором.

Згідно з ст. ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію.

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ст. 12 Закону України Про електронну комерцію, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки між сторонами укладено кредитний договір, відповідач отримав кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому наявна заборгованість за кредитним договором, а саме: 28000 грн. 00 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 27440 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, 4200 грн. сума комісії, підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача неустойки в сумі 14000 грн. суд дійшов наступних висновків.

Відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, позивачу в стягненні неустойки в сумі 14000 грн. слід відмовити.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ Споживчий центр підлягає стягнення заборгованність за кредитним договором № 10.03.2025-100001506 від 12.03.2025 року в розмірі 59640 грн. 00 коп., з яких 28000 грн. 00 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 27440 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, 4200 грн. сума комісії.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги частково в сумі 59640 грн. 00 коп., покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги були заявлені позивачем в сумі 73640 грн. 00 коп., а задоволенні судом частково в сумі 59640 грн. 00 коп., що становить 80,99 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1961 грн. 90 коп. (2422 грн. 40 коп./ 100% х 80,99 %),

Керуючись ст.ст. 12, 13, 137, 141, 206, 223, 259, 280-282, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Споживчий центр заборгованність за кредитним договором № 10.03.2025-100001506 від 12.03.2025 року в розмірі 59640 грн. 00 коп., з яких 28000 грн. 00 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 27440 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, 4200 грн. сума комісії, а також судовий збір в сумі 1961 грн. 90 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін: позивач: товариство з обмеженою відповідальністю Споживчий центр, , місце знаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032; відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення складено 23 вересня 2025 року.

Суддя: