Справа № 624/660/23
провадження № 2/624/8/25
УХВАЛА

26 вересня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Богачової Т.В., з участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в с-щі Кегичівці, Берестинського району, Харківської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Ковкіна Олександра Вікторовича про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення режиму права спільної часткової власності та виділення в натурі часток земельних ділянок,

встановив:

В провадженні суду на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення спільної часткової власності та виділення в натурі часток земельних ділянок.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 03 серпня 2023 року.

Підготовче засідання у справі призначено на 15-00 год 29 вересня 2025 року.

25.09.2025 до суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Ковкіна О.В. про відвід судді.

Заява про відвід судді обгрунтована тим, що ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 30.04.2025 відповідача ОСОБА_1 було зобов`язано надати до суду правовстановлюючий документ про право власності на дві земельні ділянки (пай), а саме на 1/6 частини з кадастровими номерами :01:000:0309 та :01:000:0310, які знаходяться в межах Кегичівської селищної ради Красноградського району Харківської області. Однак, через відсутність у ОСОБА_1 таких правовстановлюючих документів та неможливість їх отримання у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не має ні копій, ні оригіналів правовстановлюючих документів, які належали спадкодавцю, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Удовиченко С.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.03.2023 № 17/02-31 Згідно з довідки Відділу у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19.01.2021 № 17/113-21 Державні акти про право власності на земельні ділянки ОСОБА_3 не отримував. Бланки Сертифікатів, що посвідчують право на земельну частку (пай) на сьогоднішній день не друкуються, отже видати дублікат немає можливості», а тому виконати ухвалу суду від 30.04.2025 неможливо без звернення до суду з зустрічним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. 27 травня 2025 року представник відповідача - адвокат Ковкін О.В. засобом «Електронний суд» подав позовну заяву (зустрічну) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій просив прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Удовиченко С.О. про визнання права власності в порядку спадкування за законом. У прохальній частині зустрічного позову позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину земельної частки (паю) в розмірі 7,50 умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності спілки селян ім. Щорса, с. Нова Парафіївка, Кегичівського району, Харківської області, визначеного Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0203724. Крім цього, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину земельної частки (паю) в розмірі 7,50 умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності спілки селян ім. Щорса, с. Нова Парафіївка, Кегичівського району, Харківської області, визначеного Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0203725. Кегичівський районний суд Харківської області 03.06.2025 постановив ухвалу у справі № 624/660/23, якою відмовив у прийнятті зустрічної позовної. В ухвалі було зазначено, що ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду. Проте, постановою Харківського апеляційного суду від 29.08.2025 було скасовано вищезазначену ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 03.06.2025 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Як зазначив Харківський апеляційний суд у своїй постанові від 29.08.2025 - «Отже, первісні та зустрічні позовні вимоги випливають зі спільного предмету, а саме одних і тих саме земельних ділянок, та за своєю правовою природою спори є пов`язаними один з одним. У первісному та зустрічному позові вимоги заявлені між тими самими сторонами і з однакових фактичних підстав та обставин, які підлягають доказуванню. Тому у разі прийняття судом зустрічної позовної заяви та задоволення її вимог судом, буде досягнута мета основного та зустрічного позову, а саме вирішення претензії одночасно обох сторін. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про повернення зустрічної позовної заяви, оскільки об`єднання вказаних позовів в одне провадження є доцільним». Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. З огляду на те, суддею Богачовою Т.В. без належних правових підстав було винесено ухвалу від 03.06.2025 по цій справі (про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви), яку згодом було скасовано Харківським апеляційним судом, тобто суддею було вже прийнято неправильне рішення по цій справі, що свідчить про необ`єктивність розгляду цієї справи з її боку та упередженість. Крім того, представником позивача за первісним позовом, адвокатом Каніщевою В.С., неодноразово у телефонних розмовах повідомлялося, що вона «вирішує питання із суддею» та підтримує з останньою позасудові контакти, що також свідчить про відсутність неупередженості та об`єктивності судді Богачової Т.В. Зазначені обставини свідчать про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, для відводу судді у зв`язку з виникненням сумнівів у її об`єктивності та неупередженості. Приймаючи до уваги, що у судді фактично вже сформована правова позиція щодо розгляду цієї справи, подальший розгляд справи тим же складом суду не забезпечить відсутність сумнів у сторін у неупередженості та об`єктивності судді, тому в контексті «процесуальної» справедливості та для забезпечення об`єктивного подальшого розгляду спору по даній справі, з метою забезпечення виключення будь-якого обґрунтованого сумніву у безсторонності суду, представник відповідача вважає за необхідне заявити відвід судді Кегичівського районного суду Харківської області Богачовій Т.В. від продовження розгляду справи.

Розглядаючи заяву про відвід, суддя керується такими положеннями закону.

В розумінні п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 40 ЦПК України, якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частини третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Згідно з ч.7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

На підставі положень ч. 5 ст. 40 ЦПК України, заявлений відвід вирішується суддею, який розглядає справу.

Питання про відвід судді вирішено розглянути без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши доводи заяви про відвід, матеріали цивільної справи, суд дійшов до таких висновків.

Статтею 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду для визначення суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, ЄСПЛ щодо наявності належних сумнівів у неупередженості суду встановлює два виключення: - несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44); - сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах, неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Відповідно до п.п.1.1., 1.2. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27липня 2006 року, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-чийого боку та з будь-якою метою. Суддя дотримується незалежної позиції як у відношенні до суспільства в цілому, так і у відношенні до конкретних сторін судової справи, по якій він повинен винести рішення.

Аналогічні принципи закріплені в Кодексі суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 23.02.2013.

Узагальнюючи принципи поведінки судді, які знайшли своє відображення у нормах міжнародного права, практиці ЄСПЛ та Кодексу суддівської етики, слід зазначити, що суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

Відповідно до ст.ст. 126, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 6, 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України; здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права; суд ухвалює рішення іменем України.

Таким чином, відповідачем не надано жодного доказу, який підтверджує обґрунтованість заявленого відводу головуючому судді у справі, визначені статтею 36 ЦПК України. Не доведено наявність обґрунтованого сумніву в об`єктивності та неупередженості судді. Скасування ухвали суду судом апеляційної інстанції не є правовою підставою для відведення судді від розгляду справи, судом апеляційної інстанції постановлено, що справа направляється до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи, що відповідачем не зазначено жодної законної підстави, передбаченої ст. 36 ЦПК України для відводу судді, суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 259-261 ЦПК України, суд

постановив :

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Ковкіна Олександра Вікторовича про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення режиму права спільної часткової власності та виділення в натурі часток земельних ділянок - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили негайно після її підписання.

Суддя Т.В. Богачова