Провадження № 2/205/5587/25
У Х В А Л А

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Приходченко О.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2025 року ОСОБА_2 направила поштою до Новокодацького районного суду міста Дніпра позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який надійшов до суду 19 вересня 2025 року.

Матеріали позову в провадження судді канцелярією суду були передані 22 вересня 2025 року.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, проходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_2 визначив підсудність справи Новокодацькому районному судові міста Дніпра на підставі ч. 2 ст. 28 ЦПК України, оскільки відповідач ОСОБА_2 фактично проживає у м. Дніпрі.

Згідно з відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру № 1808427 від 23 вересня 2025 року зареєстрованим місцем проживання позивача, ОСОБА_2 , є АДРЕСА_1 . Крім цього, будь-яких інших даних про зареєстроване місце проживання на території Новокодацького району м. Дніпра та проживання з ним дитини, судові не надано.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1808443 від 23 вересня 2025 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на яку не поширюється територіальна юрисдикція Новокодацького районного суду міста Дніпра.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23) вказано, що принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України. Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ. Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції. Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів. Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

Суть підсудності за вибором позивача, або альтернативної підсудності, полягає у тому, що за визначеними критеріями цивільних справ позивачу дається можливість обрати з кількох передбачених у законі судів той суд, до якого він пред`являтиме свої позовні вимоги. Законодавець установлює вичерпний перелік позовів, на які поширюються правила цього виду підсудності, а також передбачає конкретні суди, до яких можна з такими вимогами звернутися. За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.

Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення. Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа. Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності. Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування частини першої статті 28 ЦПК України, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2022 року у справі № 556/1395/21 (провадження № 61-3887св220), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного від 12 лютого 2020 року у справі № 161/1246/18 (провадження № 61-35403св18) щодо визначення підсудності за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

Право вибору між судами, яким згідно з правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві (заявникові).

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Оскільки позивач самостійно визначив підсудність справи за фактичним місцем проживання відповідача з посиланням на норми ч. 2 ст. 28 ЦПК України, які не можуть бути застосованими в даному випадку, адже сукупність умов, зазначених в частині цієї статті відсутні: позивач не має зареєстрованого місця проживання в Новокодацькому районі м. Дніпра, та не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, тому, враховуючи, що ані відповідач, ані позивач не зареєстровані на території Новокодацького району м. Дніпра, на який розповсюджується територіальна юрисдикція Новокодацького районного суду міста Дніпра, вказаний позов про розірвання шлюбу, на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України, підлягає розгляду Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, з урахуванням того, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_2 ; до відкриття провадження по справі встановлено, що місце реєстрації відповідача належить до територіальної юрисдикції Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, тому матеріали позовної заяви слід направити за підсудністю, визначеною ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 27, п. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати на розгляд Золотоніському міськрайонному судові Черкаської області (місцезнаходження за адресою: 19701, Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Шевченка, буд. 76).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя:

.