Справа №458/677/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Волинець М.З.

за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р., Сербін Г.Б.

Сторони по справі:

заявник ОСОБА_1 ,

представник заявника адвокат Миньо М.М.,

заінтересовані особи: Турківський відділ державної реєстрації актів

цивільного стану у Самбірському районі

Львівської області Західного

міжрегіонального управління Міністерства

юстиції України,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Міністерство оборони України,

ОСОБА_2 ,

представник ОСОБА_2 адвокат Харченко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Турка за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Миньо Микола Миколайович, заінтересовані особи: Турківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України та ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє представник адвокат Миньо М.М., 03.07.2025 подав до Турківського районного суду Львівської області заяву, заінтересовані особи: Турківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України та ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства.

Заява обґрунтована тим, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом 16 років спочатку проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , а в подальшому уклав шлюб з ОСОБА_3 . Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 05.04.1996 по справі № 2-135/1996 шлюб між ними було розірвано. Ще до реєстрації шлюбу у нього та ОСОБА_3 народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскільки на той час він та ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис про реєстрацію народження ОСОБА_4 здійснено за заявою його матері, а саме за прізвищем матері, а по батькові сина було вказано « ОСОБА_5 » за іменем батька. Хоч він не був записаний як батько ОСОБА_4 , однак визнавав його як свого сина, подружжя разом з дітьми проживало спільно у с. Либохора Самбірського (на той час Турківського) району Львівської області. Він завжди визнавав і ставився до ОСОБА_4 як до сина, однак не звертався до органів ДРАЦС або до виконавчого комітету Либохорської сільської ради із заявою про визнання батьківства. Син проживав разом із ним та матір`ю, а також у них з ОСОБА_6 народилося ще двоє дітей: донька ОСОБА_7 , 1983 р.н., та син ОСОБА_8 , 1986 р. н. Дружина з дітьми проживала у с. Либохора разом із ним до 1995 р., а в подальшому виїхала на постійне місце проживання у с.Корбині Івани Богодухівського району Харківської області. Син ОСОБА_9 залишився ще на один рік проживати разом із заявником у с. Либохора, щоб закінчити школу, у якій навчався від 1 класу. Після закінчення 9 класу, син поїхав для проживання разом зі своєю матір`ю у Харківську область, а після закінчення школи проживав у м. Харкові, де працевлаштувався. В подальшому син їздив на заробітки у Чеську Республіку.

Після початку широкомасштабної військової агресії російської федерації проти України ОСОБА_4 повернувся до України та добровільно пішов на військову службу у ЗС України. Після розірвання шлюбу заявник підтримував контакти з дітьми, зокрема з сином ОСОБА_9 , спілкувався з ним засобами телефонного зв`язку. На початку жовтня 2023 року син загинув при виконанні бойового завдання із захисту батьківщини. Заявник їздив у с. Корбані Івани та у м. Богодухів на похорони сина, ночував у доньки ОСОБА_7 . Син похований на кладовищі для загиблих військовослужбовців у м. Богодухів. Інші діти - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 разом із своїми сім`ями приїжджали у с. Либохора до заявника у гості у 2024 році. Заявник, як батько загиблого сина ОСОБА_4 , має право на отримання одноразової грошової компенсації, інших виплат, належних членам сім`ї загиблого під час виконання бойових завдань. Однак, оскільки відомості про батька ОСОБА_4 були вказані за заявою його матері, колишньої дружини ОСОБА_1 , він не має змоги звернутися із заявою щодо призначення та виплати йому одноразової грошової компенсації.

На даний час він важко хворіє, у зв`язку із проблемами із судинами важко ходить, користується допоміжними засобами для ходьби, відчуває біль у ногах, потребує лікування, на яке його пенсії не вистачає, і якби не хвороба, він, не претендував би на належну йому частку, однак, враховуючи всі обставини, змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту батьківства.

Листом Турківського відділу ДРАЦС у Самбірському районі Львівської області ЗМУ МЮ від 14.06.2025 № 33.11-06-26 його представнику адвокату Миньо М.М. було повідомлено про те, що шляхом звернення ОСОБА_1 до органів ДРАЦС неможливо внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , а саме вказати заявника як батька, рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 08.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого позовного провадження, призначено судове засідання у справі на 06.08.2025 о 10:00 год.

15.07.2025 на адресу Турківського районного суду від заінтересованої особи Міністерства оборони України, через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких просили прийняти письмові пояснення на заяву ОСОБА_1 та врахувати їх при прийнятті рішення у справі, розгляд справи проводити із залученням та у присутності всіх заінтересованих осіб, у задоволенні заяви про встановлення батьківства відмовити повністю.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 06.08.2025 за клопотанням представника заявника ОСОБА_1 адвоката Миньо М.М. витребувано з Турківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судове засідання у справі відкладено на 20.08.2025 о 12:00 год.

08.08.2025 від представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Харченко К.С., через систему «Електронний суд» надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

15.08.2025 на виконання вимог ухвали суду від 06.08.2025 з Турківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду надійшли повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судове засідання у справі проводилось 20.08.2025 та 03.09.2025, однак за клопотанням представника заявника ОСОБА_1 адвоката Миньо М.М. відкладалося, розгляд справи було призначено на 24.09.2025.

18.09.2025 представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Харченко К.С., через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просив залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Турківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України та ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства.

В обґрунтування поданої заяви покликався на те, що ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся до суду із заявою, і якій просить суд встановити факт батьківства, а саме, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та внести відповідні зміни до актового запису. Згідно ухвали про відкриття провадження у справі вказана заява розглядається за правилами окремого провадження. Вважає, що заява ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку окремого провадження у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без розгляду, з огляду на таке.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ,який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Як зазначено в заяві метою встановлення факту є отримання заявником одноразової грошової компенсації, інших виплат, належних членам сім`ї загиблого під час виконання бойових завдань. Станом на сьогоднішній день одноразову грошову компенсацію частково перераховано мамі загиблого - ОСОБА_2 та вона вважає, що заявник ОСОБА_1 не має жодних прав як на отримання цієї грошової компенсації так і на інші виплати, належні членам сім`ї загиблого під час виконання бойових завдань, адже заявник не є батьком ОСОБА_4 . Таким чином, у заявника наявний спір, зокрема, з мамою загиблого Захисника України яка вже частково отримала відповідну допомогу і яка заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Вважає, що наявний спір про право, який має вирішуватися у позовному провадженні, тому заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, а також роз`яснити заявнику його право звернутися з даними вимогами в порядку позовного провадження.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_10 не з`явилися, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи; 23.09.2025 представник заявника ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М. подав до суду клопотання, в якому просив провести судове засідання у справі за його відсутності та відсутності заявника ОСОБА_1 ; йому відомо, що на адресу суду надійшла заява представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Харченка К.С. про залишення без розгляду заяви про встановлення факту батьківства; щодо вирішення заяви представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Харченка К.С. покладається на думку суду.

Заінтересовані особи по справі: Турківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи.

19.09.2025 від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України, через систему «Електронний суд» надійшла заява, в якій просив слухання справи провести без їхньої участі, заявлене клопотання розглянути без участі представника.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Харченко К.С., який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечив щодо задоволення поданої заяви ОСОБА_1 з підстав, зазначених у заяві про залишення без розгляду заяви про встановлення батьківства. Зазначив, що прізвище третьої особи « ОСОБА_11 » згідно її паспортних даних.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст. 19 ЦПК встановлено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку передбачений у ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно із ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно висновку Велика Палата Верховного Суду викладеному у постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 287/167/18-ц від 30.01.2020 висвітлено висновок, згідно якого, вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній».

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення батьківства, а саме, що він є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув на початку жовтня 2023 року при виконанні бойового завдання із захисту батьківщини, та внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 - мама загиблого ОСОБА_4 , через свого представника заперечила щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , просила про залишення без розгляду заяви про встановлення факту батьківства, про що її представник адвокат Харченко К.С. подав 18.09.2025 заяву. У поданій заяві про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про становлення факту батьківства представник ОСОБА_2 адвокат Харченко К.С. зазначив, що заява ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку окремого провадження у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без розгляду, оскільки у заявника ОСОБА_1 наявний спір про право, зокрема, з мамою загиблого Захисника України Микулинець Г.Д. яка вже частково отримала відповідну допомогу і яка заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Зазначив, що заявником ОСОБА_1 в заяві чітко зазначено, що метою встановлення факту є отримання одноразової грошової компенсації, інших виплат, належних членам сім`ї загиблого під час виконання бойових завдань.

Також у заяві про залишення без розгляду заяви про встановлення батьківства покликався на абзац 3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", згідно якої визначено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-XII, крім громадян рф або рб та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Згідно вимог статті 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

У постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

З врахуванням наведеного, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У постанові від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.09.2022 в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: «Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».

Верховний Суд неодноразово зазначав, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Як зазначалося вище, суб`єкти права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначені у п. 4 ст. 16-1 цього Закону: члени сім`ї загиблих (померлих) осіб, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Міністерство оборони України є суб`єктом, що призначає і виплачує одноразову грошову допомогу суб`єктам права на таку допомогу.

Разом з тим, встановлення факту батьківства заявника ОСОБА_1 надасть можливість йому, як батькові загиблого військовослужбовця, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибелю військовослужбовця ОСОБА_4 , інші суб`єкти права, які визначені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як такі, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибелю військовослужбовця ОСОБА_4 , можуть вважатися такими, що перешкоджають один одному в реалізації відповідного права, оскільки одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, а таке право останніх визначено на законодавчому рівні.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Порядок залучення заінтересованої особи в ЦПК України не врегульований, а відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, суд при залученні заінтересованої особи керується вимогами ст.53 ЦПК України, що регулює порядок залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно ч. 3 ст. 53 ЦПК України, якщо суд при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Згідно із висновком Верховного Суду, зробленого у постанові від 07.04.2020 у справі № 638/4/19, права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав. Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, ОСОБА_1 визначив заінтересованими особами Турківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України та ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , та яка через свого представника адвоката Харченка К.С. подала до суду заяву про залишення без розгляду заяви про встановлення факту батьківства, заперечила щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , вказавши що одноразова грошова компенсація частково перераховано мамі загиблого ОСОБА_2 та вона вважає, що ОСОБА_1 не має жодних прав як на отримання цієї грошової компенсації так і на інші виплати, належні членам сім`ї загиблого під час виконання бойових завдань, що свідчить про те, що між ними існує спір про право на отримання допомоги, а встановлення факту батьківства, про який просить заявник, породжуватиме правовий наслідок і впливатиме на права ОСОБА_2 , тому вказаний факт не підлягає встановленню в порядку окремого провадження.

Враховуючи викладене, в розглядуваному випадку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний спір про право, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження, а тому, даний спір підлягає розгляду судом в позовному провадженні.

Частиною 6 ст. 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи містять достатньо даних, з яких вбачається, що існує спір про право, що виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, тому подана заява підлягає залишенню без розгляду. Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що він не позбавлений права звернутися до суду в порядку позовного провадження з вимогою про встановлення зазначеного факту .

Керуючись ст. ст. 256, 257, 260, 293, 294, 354, 355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Миньо Микола Миколайович, заінтересовані особи: Турківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України та ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення до суду із позовом про встановлення факту батьківства на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний термін з моменту проголошення.

Повний текст ухвали складено 25.09.2025.

Суддя Марія ВОЛИНЕЦЬ