Справа № 452/3493/25
Провадження № 2-о/452/150/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" вересня 2025 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Бікезіної О.В.,
судового засідання Кухар О.П.,
заявниці ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті,
Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Гончарівка Сватівського району Луганської області. Оскільки с. Гончарівка Сватівського району Луганської області, де помер та похований ОСОБА_2 знаходиться в тимчасовій окупації, діяльність державних органів влади України там не здійснюється. Єдиним підтвердженням смерті ОСОБА_2 є свідоцтво про його смерть, видане Сватівським районним відділом запису актів цивільного стану департаментом запису актів цивільного стану Міністерства юстиції ЛНР. Просить встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Гончарівка Сватівського району Луганської області. Встановлення даного факту заявниці необхідно для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва.
Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.
Під час судового розгляду цивільної справи заявниця ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навела доводи, аналогічні викладеним у заяві. Додатково повідомила, що її батько дістав інсульт, після якого він перебував у лікарні тиждень після чого його виписали. Повернувшись додому він помер через тиждень. Окрім цього, зробити фото місця поховання її батька неможливо, оскільки усіх хто помирає окупаційна влада сама хоронить на кладовищі ,доступ до якого закритий.
Заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у
м. Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні; заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було.
Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали по справі, суд встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Як встановлено судом батьками ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16 вересня 1962 року Сватівським районним відділом ЗАГС Луганської області (а.с.7).
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 11 серпня 1984 року зареєстрували шлюб, після укладання якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.9).
Згідно відмітки у паспорті заявниця зареєстрована за адресою: в м. Сватове Сватівського району Луганської області (а.с.5).
За фактом смерті батька заявника, Сватівським районним відділом запису актів цивільного стану департаментом запису актів цивільного стану Міністерства юстиції ЛНР було видано свідоцтво про смерть на ім`я померлого ОСОБА_2 , з печаткою так званої «ЛНР» (а.с. 10,11).
Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління МЮ листом від 14 серпня 2025 року відмовив заявниці у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю відповідних документів встановленої форми (а.с. 8).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є:
в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;
г) рішення суду про оголошення особи померлою;
ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;
д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;
е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався.
Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки ОСОБА_2 помер в с. Гончарівка Сватівського району Луганської області, яке станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад на території України від 28 лютого 2025 року № 376 входить до переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявницю можливості зареєструвати факт смерті батька у встановленому законом порядку.
Суд бере до уваги, що ч., ч. 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.
Однак при вирішенні вказаної справи суд бере до уваги, що Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджується в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини.
Згідно із ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Оцінюючи дані вказаного свідоцтва про смерть, виданого установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.
Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявниці
ОСОБА_1 про неможливість отримання документів, що підтверджують факт смерті її батька ОСОБА_2 за формою, встановленою чинним законодавством України, з об`єктивних причин.
Єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті. Оскільки смерть особи є юридичним фактом, який має наслідки припинення, зміни або виникнення багатьох правовідносин, тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав, а саме, встановлення факту смерті батька має для заявниці юридичне значення, оскільки це необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, а саме: свідоцтва про смерть згідно з вимогами чинного законодавства України.
Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що заявницею надані належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Гончарівка Сватівського району Луганської області, отже заява підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.
Керуючись ст. 259, 268 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сватове Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Гончарівка Сватівського району Луганської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду, відповідно до ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню; оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення виготовлений 24 вересня 2025 року.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактичне місце проживання як ВПО: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3

Заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, юридична адреса: 81400, Львівська область, Самбірський район, м. Самбір, вул. Коперника, 10, .

Суддя