Справа №345/3952/25
Провадження № 2/345/1804/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2025 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Кардаш О.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його наступним. В шлюбі із відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів спільно не проживають. Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні. Їхня спільна дитина потребує матеріальної допомоги. Оскільки в неї склалося важке матеріальне становище, так як вона на даний час ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трьох річного віку. Дана ситуація виникла у зв`язку з тим, що між сторонами не досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів. Так, відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, отримує достатній заробіток (дохід), а саме за час їхнього спільного проживання відповідач стверджував, що його дохід становить не менше 50 тис. грн., а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 6 тис. грн. щомісячно на дитину.

Окрім того, позивачка зазначає, що вона є особою з інвалідністю другої групи. У зв`язку з цим, позивач змушена звертатися в суд та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 6000 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і проводити до досягнення сином повноліття. Просить стягнути судові витрати за надання їй правової допомоги.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

Представник відповідача адвокат Іванів О.Б. подав до суду відзив на позов відповідно до якого позов визнає частково, стверджує, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно на дитину до досягнення неюповноліття. Зокрема, зазначає, що позивачка безпричинно незадовго після народження дитини покинула його та переїхала проживати з дитиною до своїх батьків. Відповідач надавав та надає по даний час матеріальну допомогу, оскільки має постійний дохід, однак на рівні мінімальної заробітної плати в розмірі 8000 грн. в місяць. Тому покликання позивача про високий дохід відповідача є голослівними. Також на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати, яка потребує його догляду, так як хворіє. В зв`язку з вказаною обставиною у нього відсутня можливість у віднайдені більш оплачуваної роботи. Звертає увагу на те, що позивач також звернулася з позовом про стягнення з нього аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку в розмірі по 3000 грн. Фактично при сплаті вищезазначених аліментів, відповідач буде позбавлений засобів для існування. В той же час, відповідач намагається надавати позивачу більше половини отриманого ним заробітку в розмірі 5000 грн., оскільки розуміє, що ці кошти ідуть на утримання дитини. При цьому, позивачка жодним чином не довела потребу у стягнення з відповідача аліментів в розмірі 6000 грн. Фактично, позивач має намір тільки за рахунок відповідач утримувати спільну дитину. Відповідач не відмовляється від утримання сина, і дбає за дитину, тому вважає, що розмір аліментів повинен бути стягнутий із відповідача в розмірі не більше 3000 грн. в місяць, що буде справедливим і відповідним до обставин справи.

Позивач своїм правом подання відповіді на відзив відповідно до норм ст.166 ЦПК України скористалася та зазначила, що наведені відповідачем аргументи та факти є надуманими та не відповідають дійсності , а тому розцінює їх як спробу уник нути сплати належного розміру аліментів. Зокрема, посилання відповідача на те, що вона безпідставно покинула їхнє спільне місце проживання не відповідає дійсності. Дане твердження спростовується відповіддю Калуського РВП, якою підтверджено факт фізичного насильство стосовно неї, яке мало місце 05.07.2025 року та те, що з відповідачем проведено бесіду щодо недопущення конфліктних ситуацій в подальшому. Стосовно посилання відповідача, що його мати перебуває виключно на його утриманні, теж не відповідає дійсності. У вказаному населеному пункті проживає ще брат відповідача ОСОБА_4 та є ще брат ОСОБА_5 , який займається підприємницькою діяльністю, у якого відповідач і оформлений по трудовій угоді, де отримує постійний та високий заробіток, однак по обліках брат зазначає тільки мінімально можливу заробітну плату, що не відповідає реальній ситуації. Окрім того , у відповідача разом з братом наявна автозаправна станція в с.Верхня, де вони заправляють свій автотранспорт, який використовують при провадженні свого спільного бізнесу. Також, звертає увагу на те, що в неї також є мати, з якою вона спільно проживає, та яка є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, часто хворіє, а тому потребує матеріальної підтримки та піклування. Також у відповідача у власності перебувають декілька транспортних засобів, дві квартири та гараж. Вимушена довести до відповідача розмір витрат на утимання сина в місяць становить близько 11 тис.грн., а саме харчування, памперси та одяг. В дану суму не входять такі витрати, як оплата комунальних послуг, продукти харчування, ліки і вітаміни. Тому , на підставі викладеного просить суд задоволити її позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача адвокатом Іванівим О.Б. подано заперечення на відповідь на відзив на позов про стягнення аліментів на утримання дитини. Стверджує, що покликання позивача є голослівними та не підтвердженими жодними доказами. Так. відповідач є найманим працівником і виконує свої обов`язки на автомобілі, який йому не належить. Фактичний розмір його заробітку становить 8000 грн. Відповідачу також невідомо про будь-які обставини існування автозаправної станції в с.Верхня. Справді, у власності відповідача перебуває однокімнатна квартира та гараж, які були ним придбані за кошти від продажу квартири. Дане майно також потребує утримання, так як в квартирі ніхто не проживає, однак відповідач сплачує кошти на утримання квартири. Позивачем так і не наведено об`єктивних даних, які б підтверджували фактичний розмір витрат на дитину. Просить взяти до уваги вказане заперечення та позов задоволити частково на суму 3000 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 30.12.2023 року, актовий запис (а.с.12).

Від шлюбу народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 21.05.2025 (а.с.13) .

Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 04.03.2024 року ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.8), де і проживає з сином в даний час, що не заперечується і відповідачем.

З наданих медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності (а.с.46-49) та вона знаходиться на постійному медичному контролі (а.с.50,53,54).

Згідно трудового договору та витягу з наказу про прийом на роботу ОСОБА_2 працює на посаді водія автотранспортних засобів у приватного підприємця ОСОБА_7 (а.с.26,27).

Як вбачається з довідки про доходи від 01.08.2025 року за №3 виданої ФОП ОСОБА_7 розмір заробітної плати в місять ОСОБА_2 становить 8000 грн. (а.с.28).

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 22.08.2025 року встановлено, що у власності ОСОБА_2 перебуває гараж, квартира в АДРЕСА_2 та квартира в АДРЕСА_3 (а.с.55).

Згідно відповіді від 23.08.2025 року на адвокатський запит Територіальним сервісним центром МВС №2642 повідомлено, що згідно бази даних за ОСОБА_2 зареєстровані два транспортні засоби (а.с.73).

Врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві, відповіді на відзив та позицію відповідача, вказану у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку .

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3023 гривень, а для основних соціальних і демографічних групп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні.

Призначаючи аліменти суд враховує, що відповідач є здоровим та працездатним, а тому повинен виконувати обов`язок по утриманню дитини.

Відповідач вказує, що він фактично працює по трудовій угоді на посаді водія та отримує в місяць заробітну плату в розмірі 8000 грн., але стверджує, що його доходи не є такими високими, як зазначає позивачка, однак не заперечує, що має у власності квартиру та гараж. При цьому твердження відповідача про відсутність в нього у власності транспортних засобів спростовується відповідь з сервісного центру про наявність у його власності двох автомобілів .

Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що він сам здійснює догляд за матір`ю, оскільки будь-яких доказів на підтвердження даного факту ним не надано. В той же час судом встановлено, що мати є пенсіонером та отримує пенсію, окрім того має ще двох синів, які можуть здійснювати за нею догляд та утримання.

При цьому твердження відповідача про те, що він постійно допомагає дитині по мірі можливості, не має якогось самостійного правового значення, оскільки в інтересах дитини є отримання саме постійного, стабільного утримання, а не періодичних витрат, які залежать виключно від волі відповідача.

Суд також критично оцінює твердження відповідача про те, що він вважає, що позивач безпричинно покинула місце їхнього спільного проживання разом з дитиною, оскільки враховує волю позивача про вибір її місця проживання.

Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги також, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки вона росте і потребує більшого забезпечення, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька.

Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі по 6000,00 грн. щомісячно, обґрунтовує вказаний розмір витратами на придбання дитячого харчування та засобів гігієни, однак не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі та потребу дитини саме на отримання аліментів в зазначеному розмірі. При цьому, суд враховує твердження відповідача, що він намагається давати позивачу більше половини отриманого ним заробітку, що становить 5000 грн. в місяць, так як розуміє, що кошти йдуть на утримання дитини.

З огляду на викладене, враховуючи пріоритет інтересів дитини, рівність обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, стан здоров`я сторін, а саме те , що позивач являється особою з ІІ групою інвалідності, матеріальне становище та сімейне становище сторін по справі, зокрема, достатність матеріального становища відповідача, часткове визнання позову останнім, вік сина, на утримання якого стягуються аліменти, ріст його потреб, підвищення цін та ріст рівня мінімальних соціальних гарантій, тому суд приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі по 5000,00 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 уклала з адвокатом Жовніром М.Й. договір про надання правової допомоги від 24.07.2025 та сплатила визначену розрахунком-переліком послуг, які надаватимуться адвокатом, у розмірі 3500,00 гривень, що підтверджено квитанцією №0008116 від 24.07.2025 (а.с.17).

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 2917,00 витрат за надання правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 75, 80, 84, 180-182, 184 СК України, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_4 , працює на посаді водія ФОП ОСОБА_7 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмір по 5000, 00 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 24.07.2025.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_4 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої АДРЕСА_1 судові витрати по справі в розмірі 2917,00 грн. за надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_4 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ :