Справа № 354/417/25
Провадження № 22-ц/4808/1227/25
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк О. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої (судді-доповідача) Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Струтинської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконувача обов`язків керівника Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації на ухвалу Яремчанського міського суду від 07 липня 2025 року, у складі судді Ковалюк О.М., у справі за позовом виконувача обов`язків керівника Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року виконувач обов`язків керівника Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації звернувся до Яремчанського міського суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування в ОСОБА_1 на користь держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації земельної ділянки площею 0,125 га з кадастровим номером :22:002:2771, яка розташована в межах с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 18.03.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник відповідачки - адвокат Свищо С.М. 28.05.2025 подав до суду заяву, в якій просив позов прокурора залишити без руху, зобов`язавши позивача долучити експертно-грошову оцінку спірної земельної ділянки із кадастровим номером :22:002:2771, чинної на дату подання позовної заяви та внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 28.05.2025 позовну заяву виконувача обов`язків керівника Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації залишено без руху й надано п`ятиденний строк на усунення недоліків, шляхом: долучення доказів, що підтверджують ринкову вартість спірної земельної ділянки (звіту експертно-грошової оцінки майна) на день звернення до суду, тобто 06.03.2025; та надання доказів внесення прокурором або Надвірнянською районною державною адміністрацією, в інтересах якої поданий даний позов, грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки з кадастровим номером :22:002:2771 на депозитний рахунок Яремчанського міського суду.

На виконання ухвали суду 02 червня 2025 року виконувач обов`язків керівника Надвірнянської окружної прокуратури Гриновецький І.Б. подав додаткові пояснення у справі, у яких, заперечуючи наявність недоліків позовної заяви, просив суд продовжити розгляд справи по суті.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 07 липня 2025 року позовну заяву подану виконувачем обов`язків керівника Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду виконувач обов`язків керівника Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Суд першої інстанції застосував норми цивільного процесуального законодавства, які набули чинності з 09.04.2025, оскільки вважав, що вони мають зворотну дію у часі.

Прокурор зауважує, що згідно ст. 3 ЦПК України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Закріплена законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» вимога про проведення експертно-грошової оцінки спірних земельних ділянок і внесення на депозитний рахунок грошових коштів у розмірі їх вартості є для прокурора новим обов`язком, який не існував на час звернення з позовом до суду, відтак не може мати зворотної дії в часі.

Позовну заяву виконувачем обов`язків керівника Надвірнянської окружної прокуратуриподано до суду 26.02.2025, яка на час направлення до суду відповідала вимогам, викладеним у ст. 177 ЦПК України.

Залишаючи позов без розгляду, суд зазначив, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» яким доповнено ч.4 ст. 117 ЦПК України абзацом другим наступного змісту: «у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову подаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

На переконання суду така вимога встановлена не лише для позовів, які подаються до суду, й для тих, які уже перебувають у провадженні, однак норми які вказують на те, що абзац другий ч.4 ст. 177 ЦПК України має зворотну дію в часі відсутні.

Посилання суду на п.2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» є безпідставним, оскільки цим пунктом передбачено зворотну дію закону в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права.

Апелянт зазначає, що абз 2 ч.4 ст. 177 ЦПК України не може мати зворотної дії, оскільки ця норма погіршує становище позивача внаслідок встановлення додаткових вимог до позовної заяви.

Механізм компенсації вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави чи територіальної громади, застосовується виключно у разі, якщо відповідачем за позовом прокурора є добросовісний набувач.

У письмових поясненнях першого заступника керівника обласної прокуратури наведено низку доводів щодо недобросовісності відповідача ОСОБА_1 , проте, суд залишаючи позов без розгляду не дав їм належної оцінки.

Вважає, що вирішення питання щодо добросовісності чи недобросовісності відповідачів у спірних правовідносинах має здійснюватися судом на стадії ухвалення рішення і суд не вправі відхиляти ці твердження позивача ще на стадії розгляду справи і залишати позов без розгляду.

Зауважує, що невнесення прокурором вартості майна виключає можливість постановлення рішення про витребування майна від добросовісного набувача, але не виключає можливість розгляду справи за позовом прокурора та ухвалення судом рішення про витребування нерухомого майна у недобросовісного набувача.

Апелянт посилаючись на зазначені обставини просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк іншими учасниками справи не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У судовому засіданні апеляційного суду представник прокуратури Гоголь В.В. підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відтак суд, відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України дійшов висновку, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи наступного.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення прокурора до суду) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року, згідно з яким ст. 390 ЦК України доповнено ч. 5 наступного змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Також частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Статтю 265 ЦПК України доповнено частиною 14 такого змісту: «14. У разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача».

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 4292-ІХ, поширюється не тільки на конкретно визначенні статті, як зазначає прокурор, а загалом на положення цього Закону в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

У зв`язку з цим, спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що абз. 2 ч. 4 статті 177 ЦПК України не має зворотної дії в часі.

Колегія суддів зауважує, що у ст. 390 ЦК України, яка у відповідності до Закону № 4292-ІХ, доповнена ч. 5 зазначено, що суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Тлумачення вказаної статті свідчить про імперативність її норм, зокрема, встановлює обов`язок органу місцевого самоврядування або прокурора вносити вартість нерухомого майна на депозитний рахунок суду, що є передумовою для подальшого розгляду справи з метою забезпечення можливості дотримання і виконання вимог закону на момент ухвалення рішення у справі, незалежно від результату розгляду справи.

Стосовно доводу апеляційної скарги про невідповідність положень Закону № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року статті 58 Конституції України та статті 3 ЦПК України щодо його зворотності дії в часі слід зазначити наступне.

В статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 4 статті 3 ЦПК України передбачено, що Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99, у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України зазначено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Конституційний Суд України вважає, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (рішення КСУ від 12.07.2019 року № 5-р(I)/2019).

Правовідносини щодо розгляду в суді поданого прокурором позову виникли до набрання чинності положеннями Закону № 4292-ІХ від 12.03.2025 року, однак вони продовжують існувати і після його ухвалення, тому повинні бути приведені у відповідність із новим юридичним регулюванням.

Колегія суддів зауважує, що вимога про необхідність додавання до позову документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, є однією з процесуальних вимог до позовної заяви органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, а не встановленням нового обов`язку для учасника судового процесу.

Щодо посилання апелянта на те, що поза увагою суду залишилась та обставина, що звертаючись до суду із зазначеним позовом, прокурор вказав, що відповідачка при купівлі спірної земельної ділянки у силу зовнішніх явних і видимих ознак, характерних для земель лісового фонду знала, або проявивши розумну обачність, мала б знати про те, що земельна ділянка яку вона набуває у власність вибула з володіння держави з порушенням закону, що ставить під обґрунтований сумнів добросовісність набувача такої земельної ділянки.

Як вбачається із змісту позовних вимог, прокурор в своїй позовній заяві посилався на те, що спірна земельна ділянка належить до земель лісового фонду та її передача у приватну власність відбулася з порушенням вимог законодавства, оскільки рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради від 16.08.2001 №24 про надання ОСОБА_2 спірної земельної ділянки не приймалося, державний акт на право власності на цю земельну ділянку не видавався.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, якщо на підставі рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про відчуження земельної ділянки, яка перебуває під посиленою правовою охороною держави, відбулася державна реєстрація права власності на це майно, власник може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем на підставі ст. 387, 388 ЦК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до положень ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо: 1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень; 2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Як вбачається з матеріалів даної справи відповідач ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку площею 0,1250 га, кадастровий номер :22:002:2771 на підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 2020 року укладеного з ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 перевірка добросовісності набувача майна здійснюється саме при вирішенні питання про витребування/повернення майна.

Відповідно до положень ч. 5 статті 12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Отже добросовісність набувача презюмується, тобто, незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (постанова ВП ВС від 20.11.2018 у справі № 907/50/16).

Таким чином обставини добросовісності/недобросовісності набувача досліджуватимуться та встановлюватимуться судом безпосередньо під час розгляду справи по суті, на підставі наданих сторонами в ході судового розгляду доказів, а не виключно виходячи із наведених позивачем мотивів, які на його думку вказують на недобросовісність набувача.

Отже, згідно вказаної презумпції відповідачка ОСОБА_1 вважається добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, тому суд приходить до висновку про поширення вимог Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» на даний спір.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованості висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу виконувача обов`язків керівника Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації залишити без задоволення, а ухвалу Яремчанського міського суду від 07 липня 2025 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2025 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин