Справа № 2-175/10
Провадження № 6/0186/144/25
У Х В А Л А

25 вересня 2025 року м. Шахтарське.

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі

головуючого - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ", заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2025 року ТОВ "АНСУ" звернулося до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, посилаючись на те, що заочним рішенням Артемівського районного суду міста Луганська у справі №2-175/10 від 21 липня 2010 року задоволено позов ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість по кредитному договору №6749315, за основною сумою кредиту - 139 680,00 гривень, заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом - 21 693,51 гривень, суму пені за порушення строків повернення основної суми кредиту в розмірі - 15 909,13 гривень, штраф за невиконання вимог Банку достроково повернути кредит та проценти за користування кредитом в розмірі 1 396,80 гривень та судові витрати пов`язані з оплатою держмита при подані позову до суду в розмірі 1 700,00 грн, та витрати з інформаційно-технічного забезпечення - 30,00 грн., а всього 180 409,44 гривень.

10 квітня 2014 року ухвалою Артемівського районного суду міста Луганська у справі №2-175/10 замінено стягувача у справі № 2-175/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» в м. Луганську до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором на ТОВ «АНСУ».

В Артемівському ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області було відкрито виконавче провадження №23116543 з примусового виконання виконавчого листа №2-175/10 від 23 листопада 2010 року, виданого Артемівським районним судом м. Луганська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» боргу 180 409,44 грн.

24 квітня 2014 року у виконавчому провадженні було замінено сторону стягувача.

З відповіді Луганського ВДВС встановлено, що в сервісному файлі «ВП-спецрозділ», до якого стягувач доступу не має, зазначено виконавчу дію - повернення ВД стягувачу - п.2 ч.1.ст 47 (відсутність в боржника майна), датовану 09 грудня 2016 року.

Так звану «Луганську народну республіку» (ЛНР) було проголошено 27 квітня 2014 року, доступ до матеріалів виконавчих проваджень був втрачений, тому факт фізичного направлення стягувачу виконавчого документа та відповідної постанови потребує доказування. Стягувач, ТОВ «АНСУ», звернувся до Луганського ВДВС із заявою про стан виконавчого провадження, зокрема просив надати копію постанови про відкриття провадження з ідентифікатором для доступу до АСВП, а також просив надати докази направлення стягувачу виконавчого документа та відповідної постанови. Згідно відповіді Луганського ВДВС доступу до документів виконавчого провадження, в тому числі до постанов (про відкриття, про повернення виконавчого документа стягувачу), Луганський ВДВС не має, як і стягувач, що пояснюється активними відсутністю контролю України за місцем розташування Артемівського ВДВС. З наведених відомостей встановлено, що будь-які інші постанови у виконавчих провадженнях відсутні, включаючи постанови про повернення виконавчого листа стягувачу. При цьому зазначено: «Стан виконавчого провадження: Закінчено». Остання виконавча дія закінчення ВП п.2 ч.1 ст.47 (відсутність у боржника майна). Для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до стягнення важливим є початок та закінчення перебігу процесуального строку. Відомості про повернення виконавчого документа стягувачу відсутні. Тому для розгляду судом питання отримання дублікату виконавчого листа та повторного його пред`явлення до виконання необхідно вирішити питання поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У виконавчому провадженні склалась суперечлива ситуація: з однієї сторони, стан виконавчого провадження в АСВП «Закінчено», з іншої сторони відсутня законна підстава завершення цих виконавчих проваджень відповідна постанова державного виконавця. АСВП лише програмний засіб для відображення інформації щодо проведених виконавчих дій. Юридичні наслідки створює не відображення тих чи інших подій в програмному комплексі, а фактичні дії уповноважених осіб, які повинні відповідати положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова про завершення виконавчого провадження обов`язкова постанова, яка створює юридичні наслідки та не може бути замінена будь-якими відмітками в АСВП, які не передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV (в діючій на

той час редакції) (надалі Закон №606-XIV) встановлено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Завершення виконавчого провадження з підстав, зазначених в статтях 47, 48,49 Закону №606-XIV, повинно було здійснюватися виключно на підставі постанови, затвердженої начальником відділу, копія постанови «у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В даному випадку при завершенні виконавчих проваджень не було ані винесено відповідних постанов, ані, відповідно, направлено ці постанови на адресу стягувача, у зв`язку з чим стягувач був позбавлений законного права на оскарження цих постанов зокрема та дій державного виконавця в цілому.

За відсутності постанови про завершення виконавчого провадження стягувач не знав та не міг знати про фактичне завершення виконавчих проваджень.

У зв`язку із перебуванням приміщення розташування Артемівського ВДВС на тимчасово окупованій території, вказаний відділ не мав доступу до матеріалів виконавчих проваджень та інших документів, що перебували в цьому приміщенні, тобто, матеріали виконавчих проваджень, і, відповідно, виконавчі листи, фактично втрачені. Тобто втрачені не лише матеріали вказаних виконавчих проваджень, і не тільки виконавчі листи, про які йдеться. Втрачені ВСІ виконавчі провадження та, відповідно, ВСІ виконавчі листи. При цьому, практика складання актів втрати виконавчих проваджень та складання реєстрів втрачених виконавчих справ відсутня. Це є загальновідомими обставинами.

Просить суд поновити строк пред`явлення виконавчих документів з огляду на те, що строк пред`явлення пропущений з об`єктивної та незалежної від заявника причини; видати заявнику дублікати виконавчих листів по справі №2-175/10 про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

В судове засідання представник заявника не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили, представник Луганського ВДВС надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

21 липня 2010 року Артемівський районний суд м.Луганська ухвалив рішення по справі №2-175/10 за позовом АТ "Перший Український Міжнародний Банк" в особі філії ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" в м.Луганську до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" в особі філії ПАТ "ПУМБ" в м.Луганську, заборгованість за кредитним договором №6749315, за основною сумою кредиту - 139680 гривень, за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом - 21693,51 гривень, суму пені за порушення строків повернення основної суми кредиту в розмірі 15909,13 гривень, штрафу за невиконання вимог банку достроково повернути кредит та проценти за користування кредитом в розмірі 1396,80 гривень та судові витрати пов`язані з оплатою держмита при поданні позову до суду в розмірі 1700 гривень та витрати з інформаційно-технічного забезпечення 30 гривень, а всього: 180 409,44 гривень. Рішення набрало законної сили 22 листопада 2010 року.

23 листопада 2010 року Артемівським районним судом м.Луганська видано виконавчий лист №2-175/10.

10 квітня 2014 року ухвалою Артемівського районного суду м.Луганська №2-175/10 (провадження №6/434/32/14) було замінено стягувача у справі №2-175/10 на ТОВ "АНСУ".

В Артемівському ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області було відкрито виконавче провадження №23116543 з примусового виконання виконавчого листа №2-175/10 від 23 листопада 2010 року, виданого Артемівським районним судом м. Луганська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» боргу 180 409,44 грн.

24 квітня 2014 року у виконавчому провадженні було замінено сторону стягувача.

З відповіді Луганського ВДВС встановлено, що в сервісному файлі «ВП-спецрозділ», до якого стягувач доступу не має, зазначено виконавчу дію - повернення ВД стягувачу - п.2 ч.1.ст 47 (відсутність в боржника майна), датовану 09 грудня 2016 року.

Так звану «Луганську народну республіку» (ЛНР) було проголошено 27 квітня 2014 року, доступ до матеріалів виконавчих проваджень був втрачений, тому факт фізичного направлення стягувачу виконавчого документа та відповідної постанови потребує доказування. Стягувач, ТОВ «АНСУ», звернувся до Луганського ВДВС із заявою про стан виконавчого провадження, зокрема просив надати копію постанови про відкриття провадження з ідентифікатором для доступу до АСВП, а також просив надати докази направлення стягувачу виконавчого документа та відповідної постанови. Згідно відповіді Луганського ВДВС доступу до документів виконавчого провадження, в тому числі до постанов (про відкриття, про повернення виконавчого документа стягувачу), Луганський ВДВС не має, як і стягувач, що пояснюється активними відсутністю контролю України за місцем розташування Артемівського ВДВС. З наведених відомостей встановлено, що будь-які інші постанови у виконавчих провадженнях відсутні, включаючи постанови про повернення виконавчого листа стягувачу. При цьому зазначено: «Стан виконавчого провадження: Закінчено». Остання виконавча дія закінчення ВП п.2 ч.1 ст.47 (відсутність у боржника майна). Для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до стягнення важливим є початок та закінчення перебігу процесуального строку. Відомості про повернення виконавчого документа стягувачу відсутні. Тому для розгляду судом питання отримання дублікату виконавчого листа та повторного його пред`явлення до виконання необхідно вирішити питання поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У виконавчому провадженні склалась суперечлива ситуація: з однієї сторони, стан виконавчого провадження в АСВП «Закінчено», з іншої сторони відсутня законна підстава завершення цих виконавчих проваджень відповідна постанова державного виконавця. АСВП лише програмний засіб для відображення інформації щодо проведених виконавчих дій. Юридичні наслідки створює не відображення тих чи інших подій в програмному комплексі, а фактичні дії уповноважених осіб, які повинні відповідати положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова про завершення виконавчого провадження обов`язкова постанова, яка створює юридичні наслідки та не може бути замінена будь-якими відмітками в АСВП, які не передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV (в діючій на

той час редакції) (надалі Закон №606-XIV) встановлено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Завершення виконавчого провадження з підстав, зазначених в статтях 47, 48,49 Закону №606-XIV, повинно було здійснюватися виключно на підставі постанови, затвердженої начальником відділу, копія постанови «у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В даному випадку при завершенні виконавчих проваджень не було ані винесено відповідних постанов, ані, відповідно, направлено ці постанови на адресу стягувача, у зв`язку з чим стягувач був позбавлений законного права на оскарження цих постанов зокрема та дій державного виконавця в цілому.

За відсутності постанови про завершення виконавчого провадження стягувач не знав та не міг знати про фактичне завершення виконавчих проваджень.

У зв`язку із перебуванням приміщення розташування Артемівського ВДВС на тимчасово окупованій території, вказаний відділ не мав доступу до матеріалів виконавчих проваджень та інших документів, що перебували в цьому приміщенні, тобто, матеріали виконавчих проваджень, і, відповідно, виконавчі листи, фактично втрачені. Тобто втрачені не лише матеріали вказаних виконавчих проваджень, і не тільки виконавчі листи, про які йдеться. Втрачені ВСІ виконавчі провадження та, відповідно, ВСІ виконавчі листи. При цьому, практика складання актів втрати виконавчих проваджень та складання реєстрів втрачених виконавчих справ відсутня. Це є загальновідомими обставинами.

Відповідно до вимоги п.17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції від 07 січня 2018 року, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №474/783/17, від 10 жовтня 2018 року у справі №2-504/11.

Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документу видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа, у зв`язку з його втратою, заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі №2-842/2009.

Судом встановлено, що рішення суду №2-175/10 від 21 липня 2010 року не виконане та не втратило законної сили.

Таким чином, судом встановлено, що оригінали виконавчих листів не перебувають на даний час ані на примусовому виконанні у виконавчій службі, ані у стягувачів, тобто оригінали виконавчих листів дійсно втрачено.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до пункту 2 частини першої та п.1 ч. 2 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент набрання законної сили рішенням суду у справі №186/1895/14-ц) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Однак жодних належних доказів обставин, які б перешкоджали прокурору вчасно отримати виконавчі листи матеріали справи не містять.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97 від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 06 жовтня 2011 року міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15 жовтня 2009 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу («Бурдов проти Росії», «Горнсбі проти Греції»).

У своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Згідно ч.2 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ або за місцем виконання.

Суд вважає, що строк для пред`явлення виконавчого документа пропущено первісним кредитором та заявником з поважних причин, тому суд визнає причини пропуску строку пред`явлення виконавчих документів до виконання поважними, вважає за можливе поновити строк пред`явлення виконавчих листів до виконання та видати дублікати виконавчих листів, оскільки їх оригінали дійсно втрачено, рішення суду не виконано і не втратило своєї законної сили.

Керуючись ст.433 ЦПК України,- суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ", заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання - задовільнити.

Видати Товариству з обмеженою відповідальністю "АНСУ" дублікати виконавчих листів №2-175/10 відповідно до рішення Артемівського районного суду м.Луганська від 21 липня 2010 року.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "АНСУ" строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №2-175/10, виданих на підставі рішення Артемівського районного суду м.Луганська від 21 липня 2010 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" в особі філії ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" в м.Луганську до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С.А.Янжула.