Справа № 686/4327/25
Провадження № 2/686/2857/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

11 вересня 2025 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до держави російської федерації про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона має малолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона разом з донькою були зареєстровані і проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить їй на праві власності.

24 лютого 2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України, військами російської федерації завдаються масові авіаційні, ракетні удари, артилерійські обстріли, як військової так і цивільної інфраструктури. Внаслідок розв`язної війни частина території України була окупована. Місто Покровськ, в якому вона проживала разом з донькою, піддавалося постійним обстрілам у зв`язку із чим, вони вимушені буди покинути своє житло та переїхати у більш безпечні міста. З 2024 року, вона разом з донькою проживають у місті Хмельницький. Пережиті події у м. Покровську, перебування під обстрілами, втрата рідної домівки негативно вплинули на психоемоційний стан доньки. Згідно психолого-педагогічної характеристики доньки, період її адаптації проходить поступово, та вона значно відрізняється від однолітків внутрішньо переміщених осіб, які не перебували на території бойових дій. Донька має нестійкий психологічний стан, часто перебуває у пригніченому, відстороненому стані. Довготривалий впив насильства (війни) підвищив ризик її психологічної та соціальної дезадаптації. З однолітками стосунки не товариські, часті конфлікти, які переходять у сварки та навіть бійки. Крім того, станом на даний час із соціальних мереж їй стало відомо, що її квартира зруйнована. Наслідки подій, що сталися потягли за собою порушення її, та її доньки нормальних життєвих зв`язків, вони вимушені були покинути своє житло, переїхати у інше місце, докладати зусиль на пошук нового житла. Також, внаслідок переїзду вони втратили зв`язко із рідними та близькими людьми.

Такими діями відповідача їй та її доньці спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі по 10 000 000,00 гривень відповідно.

За таких обставин просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди 10 000 000,00 гривень, а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 000, 00 гривень.

Відзив на позов від відповідача не надходив.

В судове засідання позивач та її представник не з`явився. Від представника позивача адвоката Уроди О.В. надійшла заява, в якій просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача російська федерація в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи по відмовлявся належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказах та ухвали заочне рішення.

Фактичні обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та є громадянкою України. ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Красноармійськ Донецької області та її матір`ю є ОСОБА_1

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 .

12.03.2024 року ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, що підтверджено відповідними довідками Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради №6825- та № 6825- відповідно.

Згідно психолого-педагогічної характеристики учениці 3-Д класу Початкової шкоди №3 Хмельницької міської ради ОСОБА_2 зазначено, що остання значно відрізняється від однолітків внутрішньо-переміщених осіб, які не перебували на території бойових дій, дівчинка має нестійкий психологічний стан, фон настрою нестійкий, часто переважає пригнічений та відсторонений стан. Спостерігається певний тривожний розлад, з однолітками стосунки не товариські, часті конфлікти, які переходять у сварки і навіть у бійки.

З 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії.

Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року №337-VІІІ, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії).

Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року).

Третя фаза збройної агресії Російської Федерації розпочалася 27 серпня 2014року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації.

24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії Російської Федерації проти України повномасштабне вторгнення Збройних Сил Російської Федерації на суверенну територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.

Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1167 ЦК необхідно довести такі факти: а) протиправність діяння її заподіювача; б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У постанові від 18 травня 2022 року у справі № 760/17232/20-ц Верховний Суд дійшов висновку, що держава-окупант, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі - громадянину України.

У постанові від 22.06.2022 у справі № 311/498/20 Верховний Суд також зазначив, що у разі застосування «деліктного винятку» будь-який спір, що виник на її території у громадянина України, навіть з іноземною країною, зокрема й РФ, може бути розглянутий та вирішений судом України як належним та повноважним судом. Таких самих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 (провадження № 61-8291св21) та у справі № 760/17232/20-ц (провадження № 61-15925св21) зазначивши додаткові аргументи непоширення судового імунітету РФ у спірних правовідносинах, а саме: підтримання юрисдикційного імунітету РФ позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; судовий імунітет РФ не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004); підтримання імунітету РФ є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України у сфері боротьби з тероризмом; судовий імунітет РФ не підлягає застосуванню з огляду на порушення РФ державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням РФ своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

Отже, російська федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі - громадянину України.

Таким чином, російська федерація є суб`єктом, внаслідок збройної агресії якого проти України та окупації частини території України порушено низку прав та свобод громадян України, зокрема, особистих прав позивача, та, відповідно, саме російська федерація є суб`єктом, на якого покладено обов`язок з відшкодування завданих цими діями збитків.

Так, загальновідомим є той факт, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, і даний указ винесено у зв`язку з початком війни, яку російська федерація розпочала та здійснює на території незалежної держави Україна відносно громадян України, а тому не підлягає доказуванню згідно з приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

Чинним ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).(ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Беззаперечно, що кожен громадянин, який проживав в Україні, у тому числі громадяни України, які були вимушені шукати безпечні умови для свого життя та життя своєї родини внаслідок збройної агресії російської федерації, зазнали безумовних моральних страждань. Беззаперечно, що кожен громадянин, який не покинув територію України, не відчуває себе в безпеці після введення в Україні воєнного стану, був позбавлений звичного ритму життя, звичайного спілкування з близькими та друзями.

У зв`язку із збройною агресією ОСОБА_1 , разом з малолітньою донькою ОСОБА_2 , вимушені були покинути своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та переїхати до міста Хмельницький. Вказане підтверджено виданими довідками про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи позивача та її доньки. Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазнали душевних страждань, перенесли стрес і побоювання за свою безпеку та безпеку членів своєї сім`ї, були порушені їх нормальні життєві зв`язки (останні вимушені були покинути своє постійне місце проживання, ОСОБА_1 покинула свою роботу). ОСОБА_1 вимушена була вживати додаткових зусиль для організації свого життя та організації життя та навчання своєї доньки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неправомірними діями держави російська федерація та, враховуючи обставини справи і обґрунтування позову, вважає можливим визначити розмір відшкодування моральної шкоди по 1 000 000,00 грн. відповідно кожному з позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 141, 223, 258-268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України, грошові кошти в сумі 1 000 000,00 (один мільйон) гривень.

Стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України, грошові кошти в сумі 1 000 000,00 (один мільйон) гривень.

В решті у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 22.09.2025 року.

Суддя: