Справа № 314/5684/24
Провадження № 2/314/633/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2025 року м.Вільнянськ

Справа № 314/5684/24;

провадження № 2/314/633/2025;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ;

- позивач ОСОБА_2 ;

- відповідач ОСОБА_3 ;

- відповідач Вільнянська міська рада;

- третя особа приватний нотаріус Кравченко Олена Миколаївна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Вільнянської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Кравченко Олена Миколаївна про визнання права спільної сумісної власності на квартиру у порядку спадкування.

стислий виклад позицій сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2 - адвокат Шевченко Катерина Олександрівна звернулася до Вільнянського районного суду Запорізької області до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Кравченко Олена Миколаївна про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04 травня 2022 року та складено відповідний актовий запис за № 382. (копія додається)

30 вересня 2022 року у приватного нотаріуса Кравченко Олени Михайлівни Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області було заведено спадкову справу за №125/2022 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 за вищевказаною спадковою справою є його сини та позивачі у даній справі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після смерті батька, ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом на нерухоме майно, а саме на одноповерховий житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 69,2 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 33,2 кв.м., що належав померлому на підставі Ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року (справа №314/5270/16-ц, провадження № 2/314/1269/2016), яка набула законної сили 02 серпня 2016 року про визнання за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 .

Після набуття чинності Ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.07.2016 року померлий ОСОБА_4 не оформив належним чином своїх прав у відповідних державних органах та не здійснив державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

Під час перевірки зареєстрованого права власності за померлим спадкодавцем на об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 було встановлено, що відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено наявність зареєстрованого права на одну другу частини даного житлового будинку на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу №1639 від 04.12.2013 року, видавник приватний нотаріус Тиханська С.Я., що в свою чергу не дає можливість встановити виникнення права власності в цілому на будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та як свідчить інформація з державного реєстру речових прав даний будинок є будинком який складається із декількох квартир, а саме квартира АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_3 . При цьому квартира АДРЕСА_5 зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 .

На підставі Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, виданого Державним реєстратором Виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області Тищенко М.О. зареєстрованого за №67143274 від 10 квітня 2023 року, приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 червня 2023 року.

Звернувшись до ПП «Вільнянське БТІ» у місті Вільнянськ по АДРЕСА_6 для отримання технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 та виготовлення Звіту про незалежну оцінку майна позивачами було отримано технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по інвентаризаційній справі №2231, схему розташування будівель та споруд, план будинку, експлікацію приміщень будинку садибного типу та характеристику будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

В Експлікації приміщень будинку садибного типу зазначено що будинок АДРЕСА_2 загальною площею -69,2 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 33,2 кв.м. розподілено на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 38,8 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., допоміжною (підсобною) 21,2 кв.м. та квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 30,4 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м., допоміжною (підсобною) 12,0 кв.м.

Ознайомившись з матеріалами архівної справи №314/5270/16-ц Вільнянського районного суду Запорізької області в якій було винесено Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.07.2016 року про визнання мирової угоди між сторонами було виявлено, що під час укладення мирової угоди між сторонами помилково не було зазначено квартиру АДРЕСА_1 . Даний факт привів у невідповідність подальше оформлення та реєстрацію житлового будинку за спадкодавцем у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки вказаний вище житловий будинок був розподілений на квартир АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_3 ще у 1991 році відповідно до рішення Вільнянського народного суду Запорізької області від 03 квітня 1991 року у справі №2-182/1991 року.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право успадкувати та оформити належну їм на праві спадкування за законом квартиру АДРЕСА_1 , що фактично належала за життя їхньому батьку ОСОБА_4 , однак позбавлені такої можливості через описку в Ухвалі Вільнянського районного суду Запорізької області, якою визнано мирову угоду між сторонами за якої право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 визнано без зазначення квартири АДРЕСА_4 , та не мають змоги здійснити це в позасудовому порядку.

Оскільки даний факт перешкоджає позивачам, як спадкоємцям вирішити питання, щодо оформлення спадкових прав та у інший спосіб вирішити питання неможливо, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змушені звернутися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Згідно заявлених позовних вимог, представник позивача просить суд, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_7 , Запорізький район, місто Вільнянськ, вулиця Шевченка будинок 50 по частки за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтвердила той факт, що їй належала квартира АДРЕСА_1 , яку вона продала ОСОБА_4 .

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів для їх дослідження та доведення їх перед судом, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що учасники справи мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав щодо подання доказів, а тому вважає можливим розглянути справу на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 січня 2025 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання, роз`яснено права сторін.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.01.2025 року за клопотанням представника позивачів, адвоката Шевченко К.О., витребувано у приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. копії документів спадкової справи №125/2022 яка була відкрита після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за 2022рік.

Також, ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.03.2025 року за клопотання представника позивачів, адвоката Шевченко К.О., було витребувано з державної нотаріальної контори копії документів спадкової справи №549/2005 за 2005 рік.

06.03.2025 року від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли копії документів спадкової справи №125/2022 яка була відкрита після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за 2022рік разом з клопотанням про розгляд справи за відсутності третьої особи. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

15.05.2025 року від державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфової О.М. надійшли копії документів спадкової справи №549/2005 за 2005 рік.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.03.2025 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

19.08.2025 ухвалою суду залучено співвідповідача Вільнянську міську раду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, дослідивши надані докази, суд

встановив

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04 травня 2022 року та складено відповідний актовий запис за № 382.

Так, після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина. До складу спадщини увійшов одноповерховий житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 69,2 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 33,2 кв.м., що належав померлому на підставі Ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року (справа №314/5270/16-ц, провадження № 2/314/1269/2016), яка набула законної сили 02 серпня 2016 року про визнання за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 , на який останній не здійснив державну реєстрацію права власності належним чином.

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 за вищевказаною спадковою справою є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом встановлено наявність зареєстрованого права на одну другу частини даного житлового будинку на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу №1639 від 04.12.2013 року, видавник приватний нотаріус Тиханська С.Я., що в свою чергу не дає можливість встановити виникнення права власності в цілому на будинок АДРЕСА_2 за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та як свідчить інформація з державного реєстру речових прав даний будинок є будинком який складається із декількох квартир, а саме квартира АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_3 . При цьому квартира АДРЕСА_5 зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 з 2013 року.

На підставі Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, виданого Державним реєстратором Виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області Тищенко М.О. зареєстрованого за №67143274 від 10 квітня 2023 року, приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. позивачам було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 червня 2023 року.

Згідно матеріалів архівної справи №314/5270/16-ц Вільнянського районного суду Запорізької області судом встановлено, що Вільнянським районним судом Запорізької області було винесено ухвалу від 26.07.2016 року про визнання мирової угоди між сторонами, під час укладення мирової угоди між сторонами помилково не було зазначено квартиру АДРЕСА_1 . Даний факт привів у невідповідність подальше оформлення та реєстрацію житлового будинку за спадкодавцем у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки вказаний вище житловий будинок був розподілений на квартир АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_3 ще у 1991 році відповідно до рішення Вільнянського народного суду Запорізької області від 03 квітня 1991 року у справі №2-182/1991 року.

Даний факт не заперечується відповідачем ОСОБА_3 у справі та підтверджується наданими у судовому засіданні поясненнями.

Згідно документів ТОВ «Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації» наданих з копіями матеріалів спадкової справи №549/2005 за 2005, державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфовою О.М., судом встановлено, що за даними технічної інвентаризації, проведеної 14.11.1990, на земельній ділянці АДРЕСА_2 були розташовані: житловий будинок літ. А, літня кухня літ. Б, душ літ. Г, погріб літ. Е, паркан №1, водопровід №2, паркан №3, паркан №4, зливна яма №5, замощення 1. Крім того, станом на 14.11.1990, на земельній ділянці АДРЕСА_2 були розташовані самочинно побудовані: службова прибудова літ. А1 лінійними розмірами 5,6*8,5*2,85м., сарай літ. Ж лінійними розмірами 2,44*4,05м., погрібник літ. И лінійними розмірами 5,25*2,2*0,86м., вбиральня літ. З. Житловий будинок по АДРЕСА_2 , станом на 14.11.1990, уявляв собою одноквартирний житловий будинок та складався із: кухні №1-1 площею 11,2 кв.м. (самочинно побудованої), ванної №1-2 площею 5,8 кв.м. (самочинно побудованої), кімнати №1-3 площею 6,9 кв.м., кімнати №1-4 площею 7,7 кв.м., кімнати №1-5 площею 10,7 кв.м., кімнати №1-6 площею 10,7 кв.м., коридору №1-7 площею 4,2 кв.м. (самочинно побудованого), загальною площею 57,2 кв.м., в тому числі житловою площею 36,0 кв.м. При проведенні поточної технічної інвентаризації житлового будинку АДРЕСА_2 , проведеної 23.10.1992, був встановлений факт перепланування у житловому будинку, виконаного відповідно до рішення Вільнянського народного суду Запорізької області від 03.04.1991 №2-182 1991, в наслідок якого житловий будинок був розподілений на дві ізольовані квартири. Станом на 23.10.1992 житловий будинок складався із:

- квартири АДРЕСА_4 у складі кухні №1-1 площею 11,2 кв.м., ванної №1-2 площею 5,8 кв.м., кімнати №1-3 площею 6,9 кв.м., кімнати №1-4 площею 10,7 кв.м., коридору №1-5 площею 4,2 кв.м., загальною площею 38,8 кв.м. в тому числі житловою площею 17,6 кв.м.

- квартири АДРЕСА_3 у складі коридору №2-1 площею 7,5 кв.м., ванної №2-2 площею 4,5 кв.м., кімнати №2-3 площею 10,7 кв.м., кімнати №2-4 площею 7,7 кв.м., загальною площею 30,4 кв.м., в тому числі житловою площею 18,4 кв.м.

Через описку в Ухвалі Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.07.2016, якою визнано мирову угоду між померлим ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 , за якою право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 визнано без зазначення квартири АДРЕСА_4 , позивачі не мають змоги отримати свідоцтва про право на спадщину та змушені звернутися до суду за захистом порушеного права.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно інформації ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 17.10.2013 №10141 вбачається, що згідно поточної технічної інвентаризації станом на 23.10.1992 житловий будинок АДРЕСА_2 відповідно до рішення Вільнянського народного суду Запорізької області від 03.04.1991 №2-182 1991 розподілений на дві ізольовані квартири: квартира АДРЕСА_4 загальною площею 38,8 кв.м., в тому числі житловою площею 17,6 кв.м. та квартира АДРЕСА_3 загальною площею 30,4 кв.м., в тому числі житловою площею 18,4 кв.м.

Таким чином, судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_5 з 2013 відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такого права, а отже право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 в цілому, як зазначено в ухвалі Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.07.2016 про визнання мирової угоди, не може належати спадкодавцю.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ст. 392 цього Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 3 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Відповідно до положень ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, статті 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Вільнянська міська рада, третя особа: приватний нотаріус Кравченко Олена Миколаївна про визнання права спільної сумісної власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 1560,00 грн., вони понесені та сплачені заявником і в силу ст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 392, 1216, 1217, 1233, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, п.23 постанови Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування",ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд,-

вирішив:

1.Цивільний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Кравченко Олена Миколаївна про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 ) право власності на квартиру АДРЕСА_7 Запорізький район, м. Вільнянськ, вул. Шевченко, будинок 50 по (одній другій) частині за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8

Відповідач: Вільнянська міська рада, , адреса: Запорізька область, Запорізький район, місто Вільнянськ, вулиця Бочарова, 4.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт: серія НОМЕР_3 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області від 17.09.2002 р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9

Третя особа: Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Запорізької області Кравченко Олена Михайлівна, юридична адреса: АДРЕСА_10 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

09.09.2025