ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5339/25 Справа № 243/8261/24 Суддя у 1-й інстанції - Соловйова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Травкіній В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюАкціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Слов`янського районного суду Донецької області від 19 лютого 2025 року у складі судді Соловйової О.О.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: Слов`янський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 04 вересня 2024 року з її банківського рахунку було знято грошові кошти у розмірі 17933,91 грн.

Зазначає, що відповідно до квитанції АТ «Універсал Банк» № M4TM-2128-7TCT-5XB2 від 04 вересня 2024 року відбулося стягнення в рамках виконавчого провадження №55110968, у зв`язку з чим вона дізналася про виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. № 5648.

08 листопада 2017 року постановою головного державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Федосенко С.А. було відкрите виконавче провадження №55110968 за виконавчим написом № 5648, виданим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 03 липня 2017 року про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 17933,91 грн., а 25 вересня 2023 року в рамках виконавчого провадження було винесено постанову про арешт її коштів.

23 вересня 2024 року Головним державним виконавцем Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федосенко С.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №55110968.

Оскільки між нею та банком не було укладено нотаріально посвідченого кредитного договору, у банку були відсутні підстави для звернення за вчиненням виконавчого напису нотаріусу, а у нотаріуса вчиняти такий напис, таким чином, і набуті банком грошові кошти у розмірі 17933,91 грн. фактично є безпідставно набутими.

Враховуючи викладене, просила суд визнати виконавчий напис № 5648 від 03 липня 2017 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь безпідставно набутті грошові кошти стягненні за виконавчим написом № 5648 виданим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. у розмірі 17933,91 грн.

Рішенням Слов`янського районного суду Донецької області від 19 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий напис № 5648, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 03 липня 2017 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в загальному розмірі 17933,91 грн. таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти за виконавчий напис № 5648, вчинений 03 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. у розмірі 17933,91 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1937,92 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення позову, оскільки вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом суперечить вимогам закону, а відтак і стягнуті грошові кошти за виконавчим написом, який визнано таким, що не підлягає виконанню у розумінні положень статті 1212 ЦК України є безпідставно набутими та підлягають поверненню.

Не погодившись з рішенням суду в частині стягнення грошових коштів за виконавчим написом, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили рішення суду в оскарженій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значне значення для справи та зроблено висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що грошові кошти за виконавчим написом на рахунок банку внесено з метою погашення заборгованості по кредитному договору, а відтак вказані кошти банк отримав на підставі договірних зобов`язань, а тому оспорювана сума не вважається такою, що отримана банком безпідставно у розумінні статті 1212 ЦК України.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині стягнення грошових коштів за виконавчим написом, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис № 5648 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 22 жовтня 2010 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30 квітня 2017 року, грошових коштів у розмірі 17933,91 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1959,86 грн.; заборгованості по процентам у розмірі 14643.86 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (процент від суми заборгованості) у розмірі 830,19 грн.

08 листопада 2017 року головним державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Федосенко С.А. було відкрито виконавче провадження №55110968 щодо примусового виконання виконавчого напису № 5648 від 03 липня 2017 року, виданого приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 17933,91 грн.

03 жовтня 2019 року головним державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Федосенко С.А. у виконавчому провадженні № 55110968 винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме, накладено арешт на транспортні засоби: 1) DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , що належать боржнику.

04 вересня 2024 року в рамках виконавчого провадження № 55110968 з ОСОБА_1 Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області з виконання виконавчого документу; виконавчий напис; № 5648; виданий; 03 липня 2017 ркоу; документ видав; приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу було стягнуто грошові кошти у розмірі 17933.91 грн.

23 вересня 2024 року головним державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Федосенко С.А. у виконавчому провадженні № 55110968 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, борг сплачено у повному розмірі.

Згідно статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу положень статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20.

З огляду на вкладене, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що враховуючи наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню грошові кошти у розмірі 17933,91 грн., стягнуті в межах виконавчого провадження ВП №58755934 з примусового виконання виконавчого документу на підстави виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, у розумінні положень статті 1212 ЦК України вважаються безпідставно набутими та підлягає поверненню, оскільки правова підстави, на якій було набуто грошові кошти, відсутня.

Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що грошові кошти за виконавчим написом на рахунок банку внесено з метою погашення заборгованості по кредитному договору, а відтак вказані кошти банк отримав на підставі договірних зобов`язань, а тому оспорювана сума не вважається такою, що отримана банком безпідставно у розумінні статті 1212 ЦК України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки факт визнання виконавчого напису на підставі якого в рамках виконавчого провадження було здійснено стягнення грошових коштів таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів у розумінні положень статті 1212 ЦК України. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед банком за кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм закону.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського районного суду Донецької області від 19 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 17 вересня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна