КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/3453/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», Управління поліції охорони в місті Києві, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою Управління поліції охорони в м. Києві на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2024 року в складі судді Хоменко В. С.,

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»), Управління поліції охорони в м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, 06.06.2024 близько 21 год. 40 хв. за адресою: м.Київ, Одеський міст, в напрямку вул. А. Заболотного, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 ; транспортного засобу Lexus IS 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що призвело до значних механічних пошкоджень належного йому транспортного засобу Lexus IS 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року в справі № 752/12121/20 ОСОБА_2 визнано винним у порушенні вимог ПДР України, що стало причиною виникнення даної ДТП та пошкодження належного йому транспортного засобу.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Брокбізнес» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № ЕР.200068932.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Lexus IS 200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № ЕР.182540807. Франшиза по вказаному договору - 1 000 грн.

ПрАТ «СК «Брокбізнес» та в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» є учасниками системи «Прямого врегулювання збитків» за якою страховик, який застрахував цивільно-правову відповідальність потерпілого в частині відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням або фізичним знищенням транспортного засобу потерпілого, виконує обов`язки страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність особи, відповідальної за скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

24.07.2020 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 24 213,47 грн на підставі Аварійного сертифікату аварійного комісару ОСОБА_3 №R254_20_PZU від 11.07.2020.

Проте, із визначеним ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» розміром страхового відшкодування ОСОБА_1 категорично не погоджується та вважає його заниженим.

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 30/07/2020 від 31.07.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Lexus IS 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 107 122,74 грн, а вартість матеріального збитку становить 51 036,28 грн.

Окрім того, у зв`язку з проведенням незалежної оцінки та складанням Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 30/07/2020 від 31.07.2020, ОСОБА_1 поніс витрати у розмірі 2 400 грн.

28.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з вимогою про доплату 26 822,81 грн (51036,28 - 24213,47 =26822,81 грн) страхового відшкодування.

У відповідь на вимогу ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повідомило, що наданий позивачем висновок експерта № 30/07/2020 від 31.07.2020 по транспортному засобу Lexus IS 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не може бути прийнятий за основу при визначенні розміру страхового відшкодування, чим фактично відмовив позивачу у доплаті в розмірі 26 822,81 грн відшкодування фактичної матеріальної шкоди.

Розмір страхового відшкодування, яке ПрАТ СК «ПЗУ Україна» зобов`язане сплатити на користь ОСОБА_1 , не покриває фактичного розмір у шкоди на відновлення пошкодженого транспортного засобу .

Транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві приватної власності Управлінню поліції охорони в місті Києві. На момент ДТП ОСОБА_2 працював водієм логістики в Управлінні поліції охорони в м. Києві.

Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Lexus IS 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевищує суму страхового відшкодування, з Управління поліції охорони в м. Києві на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміром отриманого страхового відшкодування.

22.03.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Сорока М. М. подав заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Просив суд стягнути:

з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_4 суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 1 132 грн;

з Управління поліції охорони в місті Києві на користь ОСОБА_4 різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 20 876,50 грн.

Також просив відшкодувати судові витрати по справі.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 1 132,00 грн недоплаченого страхового відшкодування.

Стягнуто з Управління поліції охорони в м. Києві на користь ОСОБА_1 20 876,50 грн різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та Управління поліції охорони в м. Києві на користь ОСОБА_1 по 454,00 грн сплаченого судового збору, по 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та по 4 182,15 грн витрат, понесених на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, з кожного.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

18.10.2024 Управління поліції охорони в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2024 року в частині стягнення з Управління поліції охорони в м. Києві на користь позивача 20876,50 грн різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою, 454,00 грн сплаченого судового збору, 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 4 182,15 грн витрат, понесених на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що цивільна відповідальність Управління поліції охорони в м. Києві, як власника службового автомобіля Volksvagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована в ПАТ «СК «Брокбізнес» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № ЕР200068932. Відповідно до Полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000 грн.

Відповідно до Висновку експерта від 23.11.2023 № 11735/23-54 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №752/30538/21, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Lexus IS 200, державний номер НОМЕР_4 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу без врахування ПДВ, станом на дату настання ДТП 06.06.2020, дорівнювала 26 345,47 грн, а вартість відновлювального ремонту - 46 221,97 грн.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, має визначатися як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт на відновлення транспортного засобу відповідно до документів, які підтверджують здійснення такого ремонту.

Позивачем не надано жодного належного доказу про фактичні збитки, понесені ним у зв`язку з проведенням відновлювального ремонту транспортного засобу Lexus IS 200, д.н.з. НОМЕР_2 (рахунок СТО, акт виконаних робіт, квитанція про оплату тощо) та що саме позивачем ці витрати понесені.

Також відсутня будь-яка інформація про стан транспортного засобу Lexus IS 200, д.н.з. НОМЕР_2 , на даний час, проведений відновлювальний ремонт чи ні.

Судова експертиза не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у висновку експерта зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем.

З огляду на викладене вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, атому підлягає скасуванню.

11.12.2024 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» подало письмові пояснення на апеляційну скаргу.

06.02.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Сорока М. М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2024 року без змін.

Зазначив, що розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності ( постанова Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц).

Щодо відсутності доказів проведення ремонту автомобіля зазначив, що чинне законодавство, а також судова практика не передбачають надання суду доказів проведення відновлювального ремонту автомобіля за власний рахунок для того, щоб потім в судовому порядку отримати компенсацію від особи, що завдала шкоди. Законодавець визначив, що збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого права. Логіка такого законодавчого визначення полягає в тому, що особа, якій завдано шкоду може просто не мати коштів для проведення відновлювального ремонту і саме тому така особа звертається до суду з вимогою про компенсацію оціненої шкоди в розмірі, необхідному для відновлення свого права ( постанови Верховного Суду від 02 вересня 2019 року у справі №545/425/17, від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19).

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України в редакції, що діяла на час відкриття апеляційного провадження, передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.06.2020 року о 21 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_3 на Одеському мосту в напрямку вул. Заболотного в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Lexus IS 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.07.2020 року ( справа №752/12121/20) ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП.

Власником транспортного засобу Lexus IS 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

Власником транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП було Управління поліції охорони в місті Києві.

На момент ДТП ОСОБА_2 працював водієм логістики в Управлінні поліції охорони в м. Києві.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Брокбізнес», поліс № ЕР.200068932. Ліміт відповідальності за цим полісом складає 130 000 грн. Франшиза - 1 000 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Lexus IS 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент вказаної ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», поліс № ЕР.182540807. Страхова сума за полісом -130 000 грн, розмір франшизи - 1 000 грн.

На підставі проведеної оцінки, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» визначило розмір страхового відшкодування за шкоду, завдану власнику автомобіля Lexus IS 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 24 213,47 грн.

Відповідно до платіжного доручення №5976 від 24 липня 2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувало на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 24 213,47 грн.

Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №752/30538/21 від 23.11.2023 № 11735/23-54, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Lexus IS 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без врахування ПДВ станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди - 06.06.2020 року дорівнювала 26 345,47 грн.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Lexus IS 200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди - 06.06.2020 року з врахуванням ПДВ дорівнювала 46 221,97 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Встановивши, що пошкодження автомобіля, належного ОСОБА_1 , сталося із вини ОСОБА_2 , який на момент ДТП перебував з Управлінням поліції охорони в м. Києві в трудових відносинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про покладення на Управління поліції охорони в м. Києві обов`язку сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим, визначаючи розмір такого відшкодування в сумі 20 876,50 грн (46221,97 грн - 24 213,47 грн - 1 132 грн) , суд першої інстанції не врахував, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Так, відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Тобто вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі проведеної оцінки ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» визначило розмір страхового відшкодування за шкоду, завдану власнику автомобіля Lexus IS 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 24 213,47 грн.

Розрахунок страхового відшкодування було зменшено на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (сума зниження ПДВ на запасні частини становить 1 548,30 грн) та на суму франшизи - 1 000 грн.

Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №752/30538/21 від 23.11.2023 № 11735/23-54, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Lexus IS 200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди - 06.06.2020 року без врахування ПДВ дорівнювала 41 736,57 грн.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем під час проведення ремонтних робіт понесені витрати із сплати ПДВ, а тому апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодуванню позивачу вартості ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував наведених обставин, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про покладення на відповідача обов`язку сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Викладене свідчить про те, що рішення суду першої інстанції у частині стягнення із Управління поліції охорони в м. Києві на користь ОСОБА_1 20 876,50 грн підлягає зміні шляхом зменшення вказаної суми на суму розміру ПДВ, до 16 391, 10 грн ( 41 736,57 грн - 24 213,47 грн - 1 132 грн).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що розмір заподіяної шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика, а тому покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Системний аналіз статті 22 ЦК України, абзацу другого статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню страховиком є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказала, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не надано доказів на підтвердження фактичних збитків та що саме позивачем ці збитки понесенні, оскільки відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Доводи апеляційної скарги не містять мотивів незгоди з ухваленим по справі рішенням в іншій частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 4 ст.376 цього Кодексу, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на висновок щодо суті апеляційної скарги з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 292 грн 69 коп. ( 908 грн х 150 % = 1 362 грн; 1 362 грн х 21,49%).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в місті Києві задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2024 року в частині стягнення з Управління поліції охорони в місті Києві на користь ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страхової виплатою змінити.

Зменшити суму, що підлягає стягненню з Управління поліції охорони в місті Києві на користь ОСОБА_1 з 20 876, 50 грн до 16 391, 10 грн.

В решті рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до Управління поліції охорони в місті Києві залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління поліції охорони в м. Києві судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 292,69 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук