Провадження номер 2/741/102/25
Єдиний унікальний номер 741/1791/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Ляшка Р.С.,

за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Тригуб О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Носівської міської ради, про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тригуб О.О. звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просить визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 травня 2014 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 . Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До листопада 2022 року сім`я ОСОБА_5 проживала в АДРЕСА_1 , в будинку, який є особистою власністю ОСОБА_2 на підставі договору дарування житлового будинку від 26 березня 2018 року.

Сімейне життя сторін не склалося, постійно виникали суперечки, особливо щодо методів виховання дітей. Позивач є категоричним противником застосування до дітей методів фізичного покарання та примусу, тоді як відповідач, як дитина з багатодітної родини, вважала це нормальним. Вона не розмовляла з дітьми, а постійно кричала на них, виявляючи агресію.

14 листопада 2022 року ОСОБА_2 залишила місце постійного проживання, залишила дітей і поїхала, як вона пізніше повідомила, у пошуках кращого життя та гарних заробітків у Польшу. На зв`язок відповідач не виходила, про фактичне місце свого перебування не повідомляла, життям дітей не цікавилася. А тому, ОСОБА_1 змушений був звертатися до поліції із заявою про втрату будь-якого зв`язку із дружиною та до Державної прикордонної служби із заявою про надання інформації про перетин кордону дружиною.

Через деякий час відповідач вийшла на зв`язок і повідомила, що знаходиться за кордоном в активних пошуках кращого чоловіка, а будинок, який є її особистою власністю і у якому вони з дітьми проживали та є зареєстрованими, вона має намір продати і для цього вже вчиняє активні дії, а після новорічних свят має намір приїхати і забрати в Польщу дітей, мотивуючи це тим, що там на дітей дають гарну фінансову допомогу і їй значно легше буде проживати. На заперечення ОСОБА_1 відповідач не реагувала, вона злилася і кричала, просила позивача розірвати з нею шлюб. А тому, ОСОБА_1 з дітьми переїхали на постійне місце проживання до будинку його батька, ОСОБА_6 , і тепер вони постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Батько ОСОБА_7 із задоволенням прийняв позивача з дітьми, як членів його сім`ї, і не заперечував проти їхнього проживання у належному йому на праві власності будинку, про що надав нотаріальну згоду.

У будинку батька позивачем створені належні умови для проживання та виховання дітей, які мають окрему мебльовану кімнату, забезпечені окремими ліжками, мають місце для навчання, забезпечені одягом, взуттям та необхідними продуктами харчування. У будинку чисто та охайно. Атмосфера у їхній сім`ї спокійна та лагідна, на дітей ніхто не тисне і не кричить, в сім`ї панує затишок, взаємоповага, довіра та любов.

Вихованням дітей та їх утриманням займається виключно ОСОБА_1 . Для належного догляду за дітьми останній змушений був звільнитися з роботи і оформити пенсію за вислугою років. Доходів позивача у виді пенсії вистачає на утримання дітей на належному рівні.

18 вересня 2023 року рішенням Носівського районного суду Чернігівської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. Домовитись про місце проживання дітей сторони не змогли. ОСОБА_2 дуже рідко виходить з позивачем на зв`язок по телефону. Спілкуватися з дітьми вона не бажає, їх життям взагалі не цікавиться. Але наголошує, що має намір повернутися до України для того, щоб забрати дітей і вивезти їх до Польщі. Це викликає у ОСОБА_1 та дітей істеричний страх, оскільки діти не бажають ані спілкуватися із матір`ю, ані проживати із нею. Крім того, після такого спілкування позивач вимушений докладати значних зусиль, щоб заспокоїти дітей, адже вони мають соціальні мережі, де їх мати постійно викладає свої фото з різними чоловіками.

Відповідач знову приїхала з Польщі до України з метою народити дитину в Україні. І під виглядом того, що вона бажає поспілкуватися із дітьми, відповідач запросила ОСОБА_1 з дітьми до своїх батьків, де вона зупинилася по приїзду. Позивач не міг відмовити матері у її бажанні на спілкування та побачення з дітьми і привіз дітей до відповідача, але після спілкування із нею діти не бажали залишатися зі своєю матір`ю наодинці і це викликало у відповідача сильне обурення, та нецензурну лайку у їхній бік, що і змусило позивача з дітьми негайно залишити місце проживання відповідача і повернутися додому. Доїхавши з дітьми додому, позивач дізнався про те, що відповідач викликала поліцію і повідомила їх про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи у нетверезому стані, викрав у неї дітей та вивіз їх у невідомому напрямку.

З огляду на викладене, на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 надав свої пояснення та здав необхідні аналізи в медичній установі на підтвердження факту відсутності у нього будь- якого стану сп`яніння і також написав до поліції зустрічну заяву про подію, що сталася при зустрічі матері з дітьми. Поліція встановила всі фактичні обставини їх безпідставного виклику до відповідача, ознайомилася із результатом аналізу на предмет відсутності у ОСОБА_1 стану сп`яніння та, враховуючи його пояснення і заяву до поліції,справу закрили.

Беручи до уваги явне небажання відповідача у добровільному порядку вирішити питання про визначення місця проживання дітей разом із позивачем, останній змушений звертатися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 листопада 2024 року.

Протокольною ухвалою суду від 12 листопада 2024 року підготовче судове засідання відкладено до 18 грудня 2024 року в зв`язку з неявкою в судове засідання представника третьої особи служби у справах дітей Носівської міської ради.

Протокольною ухвалою суду від 18 грудня 2024 року клопотання представника третьої особи служби у справах дітей Носівської міської ради задоволено, відкладено підготовче судове засідання до 12 лютого 2025 року.

Протокольною ухвалою суду від 12 лютого 2025 року підготовче судове засідання відкладено до 26 березня року в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача та підготовки органом опіки та піклування Носівської міської ради висновку про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з наведених у позові доводів та підстав. Зазначив, що хоче щоб діти проживали з ним, хоче виховувати та піклуватися про них. ОСОБА_2 залишила його та дітей, коли хлопчику було 8 років, а дівчинці - 4 роки. У дітей відсутнє бажання бачитися з матірю ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник позивача пояснила, що ОСОБА_2 залишила свого чоловіка ( ОСОБА_1 ) та дітей коли хлопчику було 8 років, а дівчинці - 4 роки. ОСОБА_1 довгий час намагався знайти свою дружину та матір своїх дітей, оскільки не розумів куди вона зникла. Він звертався до органів поліції та прикордонної служби. Лише через 6 місяців ОСОБА_2 йому зателефонувала та повідомила, що вона поїхала у пошуках кращого життя. Разом з тим, остання повідомила ОСОБА_1 , що якщо він хоче, щоб діти залишилися з ним, він повинен сплатити певну суму коштів, а саме - 1 000 000 грн. Позивач хоче захистити права своїх дітей, щоб діти жили у батьківській любові, були щасливі. Просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подала.

У судовому засіданні 23 липня 2025 року представник третьої особи служба у справах дітей Носівської міської ради пояснила, що на 18 лютого 2025 року на засіданні комісії з питань прав дитини було розгялуто питання про надання висновку щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Проводилася робота щоб з`ясувати всі обставини. Неодноразово відвідувалася гр. ОСОБА_2 , яка є матір`ю за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 , оскільки вона повернулася із-за кордону. Спочатку вона погоджувалася, щоб діти проживали з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , потім вона змінила думку і написала заяву щоб діти проживали з нею. Коли вони відвідали ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , було з`ясовано, що будинок знаходиться у задовільному стані, однак, кімнати не умебльовані, ліжок, стола для виконання домашніх завдань немає, для дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 умови для проживання не створені. ОСОБА_2 запрошувалася на засідання комісії з питань прав дитини для з`ясування її думки щодо визначення місця проживання дітей, про те жодного разу вона не з`являлася. 18 лютого 2025 року було вивчене питання щодо визначення місця проживання дітей, ОСОБА_1 надав відповідні документи, працівниками центру надання соціальних послуг складена оцінки потреб сім`ї, у яких вони вказали, що батько ОСОБА_1 спроможний виконувати обов`язки щодо виховання та утримання своїх дітей. На підставі наданих документів, обговоривши на комісії дане питання, було прийнято рішення рекомендувати органу опіки та піклування прийняти висновок про доцільність проживання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 спільно з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У судове засідання 25 вересня 2025 року представник третьої особи служба у справах дітей Носівської міської ради не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Допитана в судовому засіданні 23 липня 2025 року свідок ОСОБА_8 надала суду показання, що ОСОБА_1 є її рідним братом. Діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - її рідні племінники. Коли діти почали проживати з батьком, стали спокійніші, щасливіші. ОСОБА_1 створив належні умови для проживання дітей, він виховує та утримує їх. Мати ОСОБА_2 вихованням дітей не займається, не цікавиться їх життям. Діти їй не потрібні.

Допитана у судовому засіданні 23 липня 2025 року як свідок малолітня ОСОБА_4 надала суду показання, що вона проживає з батьком ОСОБА_1 . Маму ОСОБА_2 вона бачила давно. Остання приїжджає до них у гості, інколи б`є її, а потім жаліє. Вказала, що бажає проживати з батьком.

Допитаний у судовому засіданні 23 липня 2025 року як свідок малолітній ОСОБА_3 надав суду показання, що він проживає з батьком ОСОБА_1 . З батьком у нього дружні відносини. Маму він бачить рідко, вона проживає у с. Підгайне. Вказав, що бажає проживати з батьком.

Суд не ухвалює заочне рішення у справі, оскільки відсутня згода сторони позивача на ухвалення заочного рішення.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, показання свідка, зясувавши думку малолітніх дітей, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 17 травня 2014 року, який рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2023 року у справі № 741/891/23 розірвано (а.с. 17).

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Носівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 25 серпня 2022 року (а.с. 16).

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Носівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 25 серпня 2022 року (а.с. 17).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Носівської міської ради № 4050/10-14-ш від 19 серпня 2024 року (а.с. 23).

З копії Витягу № 3350 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15 серпня 2024 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 18).

ОСОБА_6 надав згоду на проживання у належному йому на праві власності житловому будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією заяви засвідченої приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. від 02.11.2023, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.02.2010, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25583663 від 16.03.2010 (а.с. 24- 26).

Відповідно до копій актів обстеження умов проживання від 13 березня 2024 року, від 27 квітня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дідусь. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Для дітей наявна умебльована кімната, вони забезпечені одягом, взуттям, продуктами харчування. В родині панує спокійна атмосфера. Зі слів батька, мати дітей з ними не проживає близько трьох років. Дідусь зазначив, що він не заперечує щодо проживання онуків у його будинку (а.с. 27, 28).

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 25 листопада 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мати; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син. В будинку тепло, наявна мінімальна необхідна кількість меблів. Одна кімната пуста, неумебльована. Дитина має окреме ліжко, одягом, іграшками, продуктами харчування забезпечена. Для ОСОБА_10 та ОСОБА_11 умови не створені, немає ліжок, місць зберігання речей, столу для виконання уроків. При бесіді встановлено, що катерина має намір забрати дітей проживати до себе, проте умови для проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не створені (а.с. 92).

У судовому засіданні встановлено, що за час здобування дошкільної освіти у Носівському ДНЗ № 1 «Барвінок» комбінованого типу Носівської міської ради Чернігівської області ОСОБА_4 батько постійно відвідував батьківські збори, цікавився навчально-виховним процессом, приводив та забирав дитину із закладу. ОСОБА_3 навчався у Носівській початковій школі Носівської міської ради Чернігівської області, мати учня, ОСОБА_2 , не бере участі у його вихованні, на класні батьківські збори не зявляється, навчанням сина ніколи не цікавиться. На даний час ОСОБА_3 навчається у Носівському ліцеї № 1 Носівської міської ради Чернігівської області.

Відповідно до копії довідки КНП «Носівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Носівської міської ради № 511 від 19.08.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходиться під наглядом у педіатра КНП « Носівський ЦПМСД» (а. с. 36).

Відповідно до копії довідки КНП «Носівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Носівської міської ради № 510 від 19.08.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , знаходиться під наглядом у педіатра КНП «Носівський ЦПМСД» (а.с. 36).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійого фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за вислугою років МНС, п/с , що підтверджується копією довідки Головного УПФУ в Чернігівській області відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) від 02.11.2023, копією довідки про доход № 062587 від 14.08.2024 (а.с. 33, 34).

Відповідно до довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 10-11/1716 від 12 вересня 2024 року заяв та скарг до Носівської міської ради на ОСОБА_1 не надходило (а.с. 72).

У судовому засіданні з`ясовано, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Спадщину після померлого ОСОБА_6 прийняв ОСОБА_1 , подавши заяву до нотаріальної контори, та отримав 16 вересня 2025 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 136).

З Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/013787194 від 19 вересня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 135).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного Кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно до ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сімї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сімєю, крім випадків, коли сімя є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоровю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, прецедентної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із обєктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Такі висновки викладено Верховним Судом у постановах від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20, від 22 березня 2023 року у справі № 757/13688/21-ц, від 17 січня 2024 року у справі № 700/702/21.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З копії висновку органу опіки та піклування Носівської міської ради Чернігівської області про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вбачається, що орган опіки та піклування Носівської міської ради Чернігівської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 102, 103). Зазначений висновок затверджений Рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей № 91 від 20 лютого 2025 року (а.с.101).

Рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 50 від 06 лютого 2025 року про відмову у задоволенні заяви - відмовлено громадянці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 у визначенні місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спільно з нею (а.с. 93).

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Частинами першою, другою статті 171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й стаття 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 648/2062/18.

На підставі ст. 232 ЦПК України, ст. 171 СК України у судовому засіданні зясовано думку малолітніх дітей сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , які висловили бажання проживати з батьком ОСОБА_1 .

Отже, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , разом з батьком ОСОБА_1 буде відповідати найкращим інтересам дітей, сприятиме їх повноцінному вихованню та розвитку.

В контексті забезпечення права дітей на спілкування із матір`ю, а також права матері на виховання своїх дітей, суд зауважує, що ОСОБА_2 безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку своїх дітей, має право та обов`язок піклуватися про їх здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким діти будуть проживати. Визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з батьком не повинно негативно впливати на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обоє батьків.

Враховуючи наявні у справі докази, беручи до уваги інтереси та думку, допитаних у судовому засіданні дітей, які висловили своє стійке бажання проживати разом із батьком ОСОБА_1 , суд прийшов до висновок, що саме батько створить для дітей належні умови для їх морального, духовного та фізичного розвитку, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 6, 7, 19, 141, 157, 160, 161, 171, 232 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Носівської міської ради, про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Носівської міської ради, , місцезнаходження: вул. Центральна, 20, м.Носівка, Ніжинський район, Чернігівська область.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2025 року.

Суддя Р.С. Ляшко