Справа № 182/7503/24
Провадження № 2/0182/902/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.09.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом.

На підтвердження позовних вимог посилається на наступне.

Її бабусі ОСОБА_2 на праві приватної власності належали: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 44,1 кв.м. (договір купівлі-продажу від 12.03.1996 року, посвідчений завідуючою Першої Нікопольської державної нотаріальної контори); та земельна ділянка, кадастровим номером № -02-002-0009, площею 0,0889 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 (державний акт на право приватної власності на землю ЯД № 949005). Через похилий вік та стан здоров`я бабусі вона з 2017 року переїхала до бабусі в с.Приміське, де й проживала з нею до моменту її смерті. Вона доглядала за бабусею, забезпечувала її всім необхідним. За своє життя бабуся склала на неї заповіт, посвідчений 03.11.2016 року секретарем виконкому Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 919, яким заповідала їй належне собі на момент смерті майно. Свого рішення вона не приховувала і повідомила про нього всіх членів родини. Крім неї, спадкоємцем першої черги за законом був її батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Бабуся померла раніше за нього ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті вона звернулась до юриста за консультацією, де їй пояснили, що, оскільки заповіт складено на її користь і вона проживала на момент смерті з бабусею, то вважається такою, що спадщину прийняла фактично і їй не обов`язково звертатись до нотаріуса. Вона не звертала уваги на те, що власником земельної ділянки залишається померла людина та була заспокоєна консультацією юриста. Тому, лише в травні 2021 року, після послаблення карантинних обмежень, звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апалькова Є.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Оскільки вона є єдиною спадкоємицею за заповітом, а спадкоємці, яким належить обов`язкова частка у спадщині, відсутні, спадкова справа була відкрита за її заявою. Однак, 17.02.2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. Вона фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , проживала разом з нею на момент її смерті без реєстрації, після її смерті розпорядилась її власними речами, відповідно до усного розпорядження бабусі. Проте, завдяки невірній консультації юриста та карантинних обмежень у зв`язку з поширенням на території України COVID-19 звернулась до нотаріальної контори з пропуском строку. Вважає, що пропущений нею строк є незначним і існують всі підстави для задоволення позову. За таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.31), представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала (а.с.30).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно до ч.2 ст.1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч.1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Гарантії здійснення прав володіння, користування та розпорядження майном, їх захист також регламентовано ст.41 Конституції України, відповідно до якої громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватись об`єктами права державної та комунальної власності, відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Як встановлено в судовому засіданні, бабці позивачки по справі ОСОБА_2 на праві приватної власності належали: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 44,1 кв.м. (договір купівлі-продажу від 12.03.1996 року, посвідчений завідуючою Першої Нікопольської державної нотаріальної контори) (а.с.6-7); та земельна ділянка, кадастровим номером № -02-002-0009, площею 0,0889 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 (державний акт на право приватної власності на землю ЯД № 949005) (а.с.8-9). Через похилий вік та стан здоров`я бабусі позивачка з 2017 року переїхала до неї в с.Приміське, де й проживала з бабусею до моменту її смерті (а.с.14, 40). Позивачка доглядала за бабусею, забезпечувала її всім необхідним. За своє життя спадкодавця склала на позивачку заповіт, посвідчений 03.11.2016 року секретарем виконкому Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 919, яким заповідала їй належне на момент смерті майно (а.с.15-16, 41). Бабуся позивачки по справі померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11, 59-60). Після її смерті позивачка через свою юридичну необізнаність вважала, що, оскільки заповіт складено на її користь і вона проживала на момент смерті з бабусею, то вважається такою, що спадщину прийняла фактично. Тому, лише в травні 2021 року, після послаблення карантинних обмежень, звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апалькова Є.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 (а.с.37). Оскільки позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом, а спадкоємці, яким належить обов`язкова частка у спадщині, відсутні, спадкова справа була відкрита за її заявою (а.с.33-56). Однак, 17.02.2022 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці було відмовлено у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини (а.с.5, 56).

Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

При цьому, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як зазначено у постанові нотаріуса, в п.3 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше, ніж на 4 місяці.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався, який діє на час розгляду справи.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

З 29 червня 2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше, ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, відповідно до висновку від 25 січня 2023 року Верховного Суду у справі №676/47/21, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються, відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (ч.2 ст.4 ЦК України).

Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися за загальним правилом лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином, можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст.1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви які про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК України).

Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , проживала разом з нею на момент її смерті без реєстрації, після її смерті розпорядилась власними речами спадкодавиці, відповідно до усного розпорядження. Проте, завдяки невірній консультації юриста та карантинних обмежень, у зв`язку з поширенням на території України COVID-19, звернулась до нотаріальної контори з пропуском строку.

Відповідно нормативних актів, які діяли на початку повномасштабного вторгнення росії в Україну, на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст.1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто, сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте, в законі, вочевидь, з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Отже, виходячи із зазначених правових висновків щодо застосування норм права, які, відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є обов`язковими для застосування, позивачка, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , пропустив шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством для прийняття спадщини і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року визначено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивачка проживала із спадкодавицею на час її смерті та не відмовлялась від прийняття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом або тих, хто має право на обов`язкову частку в спадщині, судом не встановлено,

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк в шість місяців з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Строк для прийняття спадщини рахувати з дня набуття чинності рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал