Справа № 161/6605/25
Провадження № 2/161/2873/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі Новак Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Луцької міської ради як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову вказує, що з 2023 року їх спільний син ОСОБА_3 , 2011 р.н. проживає разом з ним та перебуває на його утриманні.

Вказав, що стягненні з нього аліменти на користь відповідачки ОСОБА_2 , лише частково використовувалися для задоволення потреб дитини.

Оскільки на разі дитина проживає з ним, перебуває на його утриманні, вважає, що його слід звільнити від сплати аліментів та повернути сплачені ним аліменти з 01.02.2023 по 31.11.2024 та стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 квітня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області (суддя ОСОБА_4 ) від 10.04.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розпорядженням керівника апарату суду від 30.04.2025 року №127/01-06 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з звільненням у відставку судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_4 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області (суддя Олексюк А.В.) від 01.05.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09.05.2025 на адресу суду надійшов відзив, обгрунтований тим, що син проживає з відповідачкою ОСОБА_2 , вказує, що визначено місце проживання сина з нею, а тому позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити.

15.05.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що в лютому 2023 року він повідомив Службу у справах дітей про те, що їх син ОСОБА_3 проживає з батьком, про що написав відповідну заяву.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2025 до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Луцької міської ради як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідачка заперечувала проти задоволення позову. В судовому засіданні визнала, що син наразі проживає з батьком з лютого 2023 року. Син приходить до неї, харчується в неї, вона передає йому продукти харчування. Вказала, що в позивача є заборгованість по сплаті аліментів.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Луцької міської ради як органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. В судовому засіданні 07.08.2025 представник третьої особи суду пояснила, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї відносно сина ОСОБА_3 . В ОСОБА_3 знизилася успішність в навчанні, а тому визначення місця проживання з батьком не відповідало інтересам дитині. Їм відомо, що син ОСОБА_3 проживає з батьком з 2023 року, однак на комісії з питань захисту прав дитини встановлено, що в сина з батьком часто виникають конфлікти, з матір`ю спілкується, приходить в гості. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з матері ОСОБА_2 покладаються на розсуд суду, а щодо позовної вимоги про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів та повернення йому сплачених аліментів - заперечують, бо він не сплачував аліменти належним чином та матір довела доцільне використання коштів на потреби дитини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2 та 3 статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа №711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2021 року (справа №161/18936/21) позов задоволено частково, збільшено розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 травня 2017 року у справі №161/317/17 про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 888,50 гривень, починаючи з 10 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 800 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду про збільшення розміру аліментів законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З довідки ТзОВ «ТД Міжрегіональні ресурси» №120/2 від 16.11.2023, встановлено, постанова про стягнення аліментів з ОСОБА_1 аліментів була повернута ВДВС, оскільки ОСОБА_1 розрахований з 31.10.2023 (а.с.4).

Відповідно до довідки ТзОВ «МР Трейдінг» №176/1 від 19.12.2024, встановлено, постанова про стягнення аліментів з ОСОБА_1 аліментів була повернута ВДВС, оскільки ОСОБА_1 розрахований з 29.11.2024 за угодою сторін (а.с.6).

За заявою ОСОБА_1 , Службою у справах дітей була здійснено інспекційне відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 01.11.2023 (а.с.36).

Згідно акту обстеження умов проживання від 22.03.2024 складений працівниками служби справах дітей Луцької міської ради за зверненням ОСОБА_1 з метою визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 створені належні умови для проживання та навчання дитини. Він має окрему кімнату, де є диван, стінка, телевізор, письмовий стіл, комп`ютер. За даною адресою проживає ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.3).

Станом на 06.08.2025 ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №68429948 має заборгованість по сплаті аліментів в сукупному розмірі - 21 069, 00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів з ВДВС у м. Луцьку ЗМУМЮ.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

З урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

У відповідності до ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні в присутності батьків та представника Служби у справах дітей, пояснив, що матір здійснювала по відношенню до нього моральний тиск. Пояснив, що проживає з батьком, до матері приходить через день чи два. Матір купляє речі, одяг при потребі, приблизно раз в три місяці, на сезон. А можливо і частіше. Мама продовжувала купляти речі, навіть коли він проживав з батьком. Висловив бажання надалі проживати з батьком.

Судом встановлено та підтверджено показами сторін та неповнолітнього сина, представником Служби у справах дітей, що син ОСОБА_3 припинив проживати з матір`ю і почав проживати з батьком - позивачем у справі ОСОБА_1 . У зв`язку з чим припинення стягнення аліментів на користь позивача буде сприяти забезпеченню інтересів дитини.

Мати неповнолітнього ОСОБА_2 , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача на утримання дитини, за рішенням суду, бере участь у вихованні дитини, регулярно спілкується з ним, купує йому речі, довела доцільне використання коштів на потреби дитини, що підтвердила представник Служби у справах дітей.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (постанову Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц).

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд, у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 ст. 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Враховуючи те, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до ч. 3 ст. 160 СК України, визначив своє місце проживання з батьком та те, що аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні та утриманні, суд вважає, що є всі законні підстави для припинення стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/18936/21 з часу звернення позивача до суду з цим позовом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.08.2024 року №395/1083/20 вказав «За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення аліментів із позивача на користь відповідача на дочку, що стягуються на підставі рішення суду з часу звернення позивача до суду з цим позовом».

Подібний за змістом висновок міститься у постановах Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 186/126/21 (провадження № 61-1949св23) та від 30 серпня 023 року справі № 495/5950/21 (провадження № 61-2570св23)».

А тому, згідно з правовими висновками Верховного Суду, якщо на час розгляду справи діє рішення суду про стягнення аліментів з особи, яка подала позов про їх стягнення, аліменти присуджуються з часу звернення позивача до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить насамперед із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, враховуючи, що неповнолітній син проживає з батьком, тому суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 квітня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки стягнення аліментів позивач здійснив не добровільно, а в примусовому порядку в межах відкритого виконавчого провадження № 68429948 на виконання рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2021, крім того у позивача існує борг по сплаті аліментів з грудня 2023 року в розмірі 21 069,00 грн, а відповідачка довела доцільне використання коштів на потреби дитини, суд прийшов до висновку, що правові підстави для можливості повернення коштів сплачених як аліменти в період з 01 лютого 2023 по 31 листопада 2024 платнику аліментів відсутні.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню на користь держави 1 211,20 грн. судовий збір.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 7, 18, 141, 150, 180-181, 188, 192, 197, 273 СК України, суд , -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 квітня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 888,50 гривень, що призначені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року в справі № 161/18936/21.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 17.09.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк