Справа № 490/5553/19
н/п 2/490/2496/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Шведюк Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, в якому вона просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за нею право власності на 1/8 частину житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

У період з червня 2019 року по 05.06.2022 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2022 року визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.07.2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.02.2023 року витребуваноз Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2024 року витребувано з Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №195/88 заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2024 року замінено позивача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 та зарито підготовче провадження у справі.

У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. За такого, суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін, які не зявилися.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали цивільної справи № 490/5553/19 судом встановлено таке.

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 03.09.1980 року, Районний відділ комунального господарства Центрального району засвідчив, що домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 (мати позивача) та ОСОБА_2 (позивач у справі) на праві приватної власності.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва №487/5902/17 від 27.11.2018 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

26.03.2019 року державним нотаріусом Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій відмовлено ОСОБА_4 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 , у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташовану по АДРЕСА_1 у зв`язку х пропуском спадкоємцем ОСОБА_2 шестимісячного строку, встановленого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини та не наданням доказів вступу в управління або володіння спадковим майном.

З акту про проживання від травня 2019 року, який складено ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_5 ) слідує, що з 1958 року ОСОБА_2 стала постійно проживати разом з матір`ю ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 . Проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство. У 1984 році ОСОБА_9 захворіла, постійний догляд за нею здійснювала її донька ОСОБА_2 до самої її смерті. Після смерті матері ОСОБА_9 продовжила жити за вказаною адресою. Що також підтверджується актами опитування проведених адвокатом Балабан Н.І. осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 від 08.07.2025 року.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ).

З матеріалів спадкової справи №182/2020 слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіла належну їй частку в праві власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до експертного висновку №056/25-n від 10.01.2025 року українські записи особового імені ОСОБА_10 й ОСОБА_11 є ідентичними.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог про встановлення факту, прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/8 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає таке.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга стаття 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак спірні правовідносини, що пов`язані з питаннями відкриття та прийняття спадщини після смерті такої особи на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР у редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За змістом статті 548 ЦК УРСР у редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР у редакції 1963 року визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо.

За змістом статті 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

З урахуванням змісту статті 76 ЦПК України прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватися будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, надавши їм належну правову оцінку в їх сукупності, враховуючи акти опитування осіб, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 1/8 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, визначаючи частку ОСОБА_3 у справі власності на спірне нерухоме майно, суд виходить із рівності часток у праві власності на спірне майно співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яким належить частина у праві власності на спірне майно. Відповідно кожному із співвласників належить по 1/8 частині у праві власності на це майно.

З наведеного слідує, що ОСОБА_2 на час смерті матері ОСОБА_3 проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів відмови її від прийняття спадщини матеріали справи не містять.

Відтак, ОСОБА_2 є такою, що прийняла спадщину після її смерті матері ОСОБА_3 , а саме 1/8 частину у справі власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 у порядку статті 549 ЦК УРСР у редакції 1963 року. Отже позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на спірне нерухоме майно, то суд зазначає таке.

Позивач у справі ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 , яка звернулася до суду із цим позовом, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та на випадок своєї смерті склала заповіт, відповідно до якого зробила розпорядження про те, що належну їй будь-яку частку у праві власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої та другою статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За такого, вимоги про визнання права власності на 1/8 частину у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 суперечить нормам Цивільного кодексу України, оскільки ця особа втратила свою правоздатність у момент її смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/8 частину у праві власності на спірне нерухоме майно слід відмовити.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/8 частину житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 264-268, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме 1/8 частини у праві власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Шолох