Справа № 355/674/25
Провадження № 2/355/613/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року селище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Цирулевської М. В.,

за участю:

секретарів судового засідання Старенької С. М., Верби Ю.О.

представника позивача Пилипчука С. В. - у режимі відеоконференції,

представника відповідача ОСОБА_1 у режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Баришівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

УСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (надалі також позивач, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі також відповідач, ОСОБА_2 , позичальник) про стягнення заборгованості за договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» (надалі також ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_2 укладено Заяву № (надалі також договір, кредитний договір, договір № від 11.09.2019).

Зазначений договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення кредитного договору та до яких позичальник приєднався, підписавши кредитний договір, складають єдиний кредитний договір.

Позивач стверджує, що станом на дату звернення ним до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої становить 37 581,06 грн, з яких: 22 300,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 2,57 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 10 466,61 грн - заборгованість за комісіями; 2625,95 грн - інфляційні збитки; 698,32 грн - нараховані 3 % річних.

Щодо набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором № від 11.09.2019 позивач вказав таке.

07.10.2016 було укладено договір № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило на користь АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № .

08.02.2021 було укладено договір № б/н, відповідно до якого Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № .

10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № .

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № .

Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за договором № від 11.09.2019 у розмірі 37581,06 грн.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, що складаються із суми 2422,40 грн сплаченого судового збору та 13000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач скористався процесуальним правом на подання відзиву на позов. Так, 12.05.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача, адвокатом Броновою Ю. Г. подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки: позивач не наділений правом вимоги до відповідача, зважаючи на те, що 11.09.2019 між ТОВ ФК «Центр Фінансових Рішень», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено договір № .

Раніше, а саме 07.10.2016 було укладено договір № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» відступило на користь АТ «ТАСКОМБАНК» право вимоги за кредитними договорами позичальників, у тому числі, начебто, за договором №, який був укладений з відповідачем.

08.02.2021 укладено договір б/н, відповідно до якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами позичальників, у тому числі, начебто, за договором № .

10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь позивача право вимоги за кредитними договорами позичальників, у тому числі, начебто, і за договором № .

Представник відповідача наголошує на тому, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак, це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Враховуючи те, що договір між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та відповідачем було укладено 11.09.2019, натомість договір № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» (первісний кредитор) відступило на користь АТ «ТАСКОМБАНК» відповідні права вимоги, укладено 07.10.2016. Строк дії означеного договору один рік, тобто, договір відступлення права вимоги укладено за три роки до укладення договору з відповідачем, а закінчив свою дію договір відступлення права вимоги за два роки до укладення договору з відповідачем. Отже, на переконання представника відповідача, ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» здійснило передачу невизначених вимог, оскільки жодної вимоги щодо відповідача на момент укладення договору відступлення права вимоги (факторингу) ще не існувало.

АТ «ТАСКОМБАНК» право вимоги відносно відповідача як боржника у зобов`язанні не набуло, та, відповідно, таке право не могло бути передане цією банківською установою до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу від 08.02.2021, яке, в свою чергу, не могло передати таке право позивачу за договором відступлення права вимоги № 10-03/2023/1 від 10.03.2023.

Відтак, адвокат Бронова Ю. Г. вважає, що позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги до відповідача.

Окрім цього, за доводами відзиву на позов, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження оплати за договором № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду є належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором.

Представник відповідача у відзиві стверджує, що долучені до позовної заяви виписки по особовому рахунку відповідача не містять обов`язкових реквізитів, зокрема, дату складання, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта, також зазначені виписки не містять печатки банку. Оскільки надані позивачем виписки не містять обов`язкових реквізитів, вони є недійсними, а отже, зазначене робить такий доказ неналежним та таким, що не може бути врахований судом.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строк на 30 діб. Воєнний стан досі триває. Посилаючись на п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, представник відповідача вказує, що нарахування позивачем пені, 3 % річних та інфляційних втрат є незаконним та задоволенню не підлягає. Також свою позицію адвокат Бронова Ю.Г. аргументує тим, що за відсутності доказів, що позивачем були вчинено дії щодо повідомлення відповідача у письмовій формі про затримку платежів із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є передчасними та необґрунтованими.

Окремо представник відповідача зазначила про безпідставність стягнення комісії за надання кредитних коштів із зазначенням про недійсність відповідних умов кредитного договору, із посиланням на відповідні висновки Верховного Суду із цього питання.

У відповіді на відзив на позовну заяву директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», посилаючись на п. 3.4 договору № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, зазначає, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого особа, на користь якої відступлено право вимоги, стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. До позовної заяви було долучено витяг з реєстру прав вимоги ТАСЦФР-10-2016 від 12.09.2019 із зазначенням відповідача, номеру кредитного договору, суми боргу та інших відомостей.

Тобто, позивач мотивує свою позицію тим, що за договором про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 було підписано ряд реєстрів прав вимоги. Відтак, право вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до АТ «ТАСКОМБАНК» за договором від 11.09.2019 перейшло 12.09.2019.

З приводу факту перерахування кредитних коштів позивач вказує, що із виписки по рахунку вбачається оприбуткування тіла кредиту по кредитному договору № від 11.09.2019 по рахунку НОМЕР_1 у розмірі 22 300,00 грн із врахуванням того, що відповідно до п. 3 договору № від 11.09.2019 сума кредиту становить 10 000,00 грн, та 12 000,00 грн. Представник позивача зауважив, що виписки по рахунку підписані посадовою особою АТ «ТАСКОМБАНК» електронним підписом, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Щодо комісії у відповіді на відзив зазначено, що, виходячи із умов договору, є явним те, що сума боргу у розмірі 10 466,61 грн це не комісія, а щомісячні відсотки. Пунктом 5 паспорту кредиту передбачено, що розмір щомісячних відсотків складає 3,0 % відповідно до графіку платежів. Таким чином, даним пунктом визначені загальні витрати за кредитом у розмірі 40 445,99 грн, які є фактично відсотками за користування кредитом. На переконання позивача, сума заборгованості у розмірі 10 466,61 грн це нараховані щомісячні відсотки. Разом з тим, відсотки у розмірі 2,57 грн, які зазначені у витязі із реєстру прав вимоги від 08.02.2021, є фактично річними відсотками.

З приводу 3 % річних та інфляційних втрат, позивач наполягає на тому, що із розрахунку боргу ТОВ «Вердикт Капітал» вбачається, що 3 % річних та інфляційні втрати нараховані з 08.02.2021 по 23.02.2022, тобто вищезазначені донарахування проведені до введення в Україні воєнного стану.

Позивач не направляв відповідачу окремих письмових вимог щодо добровільного погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки звернення до суду із відповідною позовною заявою саме по собі є письмовою вимогою у розумінні чинного законодавства та усталеної судової практики.

ІІ. Рух справи. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання учасників справи.

11 квітня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», за підписом керівника позивача Ткаченко М. С.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 16.04.2025 прийнято означену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 16.05.2025.

У позовній заяві ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

12.05.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, за підписом представника відповідача, адвоката Бронової Ю. Г., із клопотанням про проведення судових засідань у цій справі у режимі відеоконференції за участю представника відповідача.

13.05.2025 Баришівським районним судом Київської області постановлено ухвалу, якою задоволено заяву представника відповідача, адвоката Бронової Юлії Георгіївни, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

15.05.2025 до суду через систему «Електронний суд» від позивача, за підписом керівника Ткаченко М. М., надійшли відповідь на відзив, а також клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

У судовому засіданні 16.05.2025 задоволено клопотання керівника позивача, розгляд справи відкладено на 11.06.2025.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 05 червня 2025 року задоволено заяву представника позивача, адвоката Пилипчука Сергія Валерійовича, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 11.06.2025 представник позивача надав пояснення по суті спору, представник відповідача заперечила проти доводів позовної заяви. Судом задоволено клопотання представника позивача, в судовому засіданні оголошено перерву до 20.08.2025.

18.06.2025 до суду надійшло клопотання ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», за підписом керівника, про долучення доказів. До означеного клопотання додано копію платіжної інструкції банку № 546566941 від 12.09.2019, платник: АТ «ТАСКОМБАНК», отримувач: ТОВ «ФК «ЦФР», призначення платежу: перерахування коштів зг. договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, без ПДВ; та копію розрахунку заборгованості по кредитному договору № від 11.09.2019, укладеному з позичальником ОСОБА_2 станом на 08.02.2021.

За доводами клопотання, сума в розмірі 10466,61 грн, що зазначена у позовній заяві як заборгованість за комісіями, насправді, виходячи із умов кредитного договору це не комісія, а щомісячні відсотки.

З метою підтвердження вищезазначеного, позивач звернувся до первісного кредитора із проханням надати детальний розрахунок відступленої суми боргу. АТ «ТАСКОМБАНК» надано детальний розрахунок відступленої суми боргу по кредитному договору № від 11.09.2019, укладеному з позичальником ОСОБА_2 станом на 08.02.2021 із протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. З такого розрахунку боргу вбачається, що сума боргу у розмірі 10466,61 грн це сума щомісячних процентів за кредитним договором станом на 08.02.2021.

До позовної заяви було долучено витяг із реєстру прав вимоги ТАСЦФР-10-2016 від 12.09.2019 із зазначенням відповідача, номеру кредитного договору, суми боргу та інших відомостей. Докази оплати такого договору позивачем не були передані попередніми кредиторами, у зв`язку із чим позивач звернувся до первісного кредитора, який надав платіжну інструкцію № 546566941 на суму 2 370 478,37 грн від 12.09.2019.

Відтак, із врахуванням вищезазначеного, та того, що в розпорядженні позивача станом на дату подачі позовної заяви не було вказаних вище доказів, та такі докази отримані на вимогу позивача від первісного кредитора в ході розгляду справи, представник позивача просить поновити строк на долучення таких доказів.

У судовому засіданні 20.08.2025 судом за участю представників сторін досліджено доводи клопотання позивача про долучення доказів, за клопотанням представника відповідача в судовому засіданні оголошено перерву до 10.09.2025.

05.09.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача, адвокат Бронова Ю. Г. подала клопотання про виключення нових доказів як таких, що подані з порушенням встановленого ЦПК України порядку, у якому вона наголосила на тому, що позивач не зазначає причин неможливості подання нових доказів у передбачений ЦПК України строк, так само як і не зазначає у позовній заяві причин, з яких докази не могли бути подані у зазначений строк, що не відповідає вимогам ст. 81 ЦПК України.

Як передбачено ч. 8 ст. 43 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У судовому засіданні 10.09.2025 суд заслухав доводи представників сторін щодо клопотання позивача від 18.06.2025, дослідив надані стороною позивача документи, за результатами чого зазначає та виснує таке.

Суд доходить висновку, що наданий позивачем разом із клопотанням про долучення доказів розрахунок заборгованості станом на 08.02.2021 за кредитним договором № від 11.09.2019, укладеним з позичальником ОСОБА_2 , не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Вказаний розрахунок заборгованості із зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документом, що створений АТ «ТАСКОМБАНК», тобто не первісним кредитором (цедентом), а цесіонарієм, а відтак, інформація, зазначена в ньому, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Такий розрахунок заборгованості не є доказом у розумінні ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, а є за своєю суттю позицією сторони позивача щодо заявленої до стягнення суми заборгованості, що підтверджено представником позивача у судовому засіданні. Відтак, суд долучає розрахунок заборгованості станом на 08.02.2021 до матеріалів справи, оскільки подання/заявлення стороною своєї позиції є правом, яке не може бути обмежено судом, щодо якого не можуть встановлюватися процесуальні строки і яке може бути реалізоване на будь-якій стадії розгляду справи

Що стосується копії платіжної інструкції банку № 546566941 від 12.09.2019, платник: АТ «ТАСКОМБАНК», отримувач: ТОВ «ФК «ЦФР», призначення платежу: перерахування коштів зг. Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, суд доходить до висновку, що наведені позивачем обставини щодо неможливості своєчасної подачі ним означеного доказу є підставними, оскільки означений доказ був отриманий позивачем від первісного кредитора в ході розгляду справи. Відтак, суд доходить висновку про необхідність поновлення процесуального строку на подання означеного доказу та його долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 10.09.2025 представники сторін підтримали свої доводи та аргументи по суті спору. Представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі, представник відповідача відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 10.09.2025, після переходу до стадії ухвалення судового рішення, суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення 19.09.2025 о 15:00 год.

У судовому засіданні 19.09.2025, з огляду та на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 268 ЦПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду із негайним врученням (відправкою) копії повного рішення суду учасникам справи, які брали участь у режимі відеоконференції.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 11.09.2019 ОСОБА_2 підписав заяву № на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідно до п. 2 якої прийняв умови кредитного договору, погодившись з тим, що підписаний ним паспорт кредиту №4162983 від 11.09.2019 містить умови укладеного ним кредитного договору, а ця заява разом з паспортом кредиту (включно з його наступними змінами) та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником.

У п. 2 означеної заяви вказано, що умови кредитного договору, зокрема, умови про сукупну вартість кредиту/кредитів, ОСОБА_2 роз`яснені та зрозумілі, він ознайомився з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма його умовами, примірник цієї заяви і паспорт кредиту отримав, умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» згоден отримати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця www.kreditmarket.ua. Відпоідач засвідчив, що повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-III, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII, ч. 4 ст. 6, ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII, та їх зміст, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Як передбачено п. 3 кредитного договору, ОСОБА_2 доручив ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити в рахунок отримуваного ним кредиту, такі суми грошових коштів:

- отримувач АТ «ТАСКОМБАНК», , рахунок: НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК», МФО 339500, призначення: переказ до запитання на користь ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_3 надання кредиту зг. КД № від 11/09/2019 без ПДВ: 10000,00 грн;

- отримувач: ПАТ «Страхова компанія» «ТАС», , МФО 339500, призначення: оплата страхового платежу за договором страхування № -С від 11/09/2019 12000,00 грн.

Означена заява містить власноручний підпис ОСОБА_2 .

Відповідно до копії паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4162983, позичальник: ОСОБА_2 , основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника наступні: тип кредиту: кредит, сума/ліміт кредиту: 22 300,00 грн, строк, на який надається кредит: 60, мета отримання кредиту: будь-які законні цілі, спосіб та строк надання кредиту: безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 3 паспорта споживчого кредиту).

Згідно з п. 5 паспорта споживчого кредиту: процентні ставки: початковий процент: при наданні кредиту: 3,0 % річних від суми кредиту; розмір: 300 грн; щомісячні проценти: 3,00 % від суми кредиту згідно з графіком платежів; річні проценти: 0,01 % від суми боргу за договором - згідно з графіком платежів. Загальні витрати за кредитом: 40 445,99 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом: 62 445,99 грн, реальна річна процентна ставка: 65,46 % річних.

Означений паспорт споживчого кредиту у п. 6 містить графік платежів з повернення кредиту (з 11.09.2019 по 11.04.2023).

Як вбачається з копії заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 35725063), ОСОБА_2 , ознайомившись з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», підписавши вказану заяву, засвідчив своє волевиявлення на приєднання до зазначених умов.

На підтвердження надання коштів відповідачу позивачем надано виписку по особовим рахункам кредитного договору ОСОБА_2 , період з 11.09.2019 по 08.02.2021.

Зокрема, у виписці відображено операцію від 12.09.2019 оприбуткування тіла кредиту по кредитному договору № від 11.09.2019 на суму 22300,00 грн.

До означеної виписки додано протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 05.03.2025, підписувач: ОСОБА_3 , організація (установа): АТ «ТАСКОМБАНК», час підпису: 03.03.2025.

07 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (надалі також новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (надалі також первісний кредитор), укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до п. 2.1 якого у відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

Згідно з п. 3.1 означеного договору оформлення відступлення права вимоги відбувається в наступному порядку: 3.1.1 первісний кредитор протягом кожного робочого дня передає захищеними каналами зв`язку новому кредитору дані по позичальнику, за яким згідно даного договору відбудеться відступлення прав вимоги, та які були оформлені первісним кредитором того ж робочого дня, в форматі XML-файл з наступним переліком даних за позичальником (у вказаному пункті наведено перелік таких даних); 3.1.2 по факту отримання даних за позичальником новий кредитор виконує перевірку даних, отриманих від первісного кредитора. Якщо позичальник не відповідає вимогам, описаним в п. 2.3 цього договору, первісний кредитор отримує відповідне повідомлення та це означає, що за таким позичальником відступлення прав вимоги не відбувається. Якщо позичальники відповідають вимогам, новий кредитор реєструє в своїх системах контрагентів та відкриває рахунок НОМЕР_4 , за яким відбуватиметься погашення кредиту позичальником. Номер рахунку НОМЕР_4 , що був відкритий, передається захищеним каналом зв`язку від нового кредитора до первісного кредитора для того, щоб відобразити відповідний рахунок в кредитному договорі позичальника. 3.1.3. кожного робочого дня в період з 10:00 до 16:00 первісний кредитор передає новому кредитору XML-файл з переліком кредитних угод позичальників, за якими вже були передані дані новому кредитору та за якими здійснюється передача (відступлення) прав вимоги. Первісний кредитор передає новому кредитору у XML-файл наступні дані за кредитними угодами позичальників: код кредитного продукту; назва кредитного продукту; строк кредиту; строк пільгового періоду за кредитом; ставка річного проценту за договором; ставка місячного проценту (щомісячної плати за кредитом); ставка разового проценту (разової плати за кредитом); сума кредиту; сума разового проценту; сума страхового платежу (за наявності); назва страхової компанії (за наявності); перелік ризиків, які страхуються (за наявності); строк договору страхування (за наявності); дата платежу за кредитом; залишок основної заборгованості за кредитом (тіло); залишок непогашених річних процентів за кредитом; залишок непогашеного місячного проценту (щомісячної плати) за кредитом.

Відповідно до п. 3.4 договору № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитних договорах, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги до нового кредитора переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Пунктом 4 означеного вище договору встановлено ціну договору та порядок оплати.

Так, відповідно до п. 4.1, 4.2 договору № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 ціна договору визначається та вказується у відповідному Реєстрі прав вимог та складається з: залишку основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту), на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору; залишок непогашених річних процентів за кредитом на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору; залишок непогашеного місячного проценту (щомісячної плати) за кредитом на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору. Новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору ціну договору, що вказана у відповідному Реєстрі прав та вимог шляхом перерахування первісному кредитору грошових коштів у сумі, що дорівнює Ціні договору на рахунок первісного кредитора, що вказаний в п. 11 цього договору в день отримання підписаних зі сторони первісного кредитора Реєстрів прав вимог в паперовому вигляді.

Оплата вважається здійснена в момент зарахування на рахунок первісного кредитора, вказаного в п. 11 цього договору, грошових коштів в сумі, що вказана у відповідному Реєстрі прав вимог (п. 4.3 договору № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016).

Як передбачено п.п. 9.1- 9.2 п. 9 договору № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін. Цей договір діє протягом 1 (одного) календарного року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 12.09.2019, під порядковим номером 53 вказано кредитний договір № , позичальник: ОСОБА_2 , дата видачі кредиту: 11.09.2019, сума кредиту: 22 300,00 грн, дата закінчення договору: 11.09.2024, загальна сума заборгованості: 22322,31 грн.

Відповідно до копії договору факторингу № б/н від 08.02.2021, між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (надалі клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі фактор) укладено договір факторингу, згідно з п. 2.1 якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальника, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним.

На підтвердження виконання сторонами умов договору факторингу № б/н від 08.02.2021 надано копію платіжного доручення № 181560001 від 08.02.2021, платник: ТОВ «Вердикт Капітал», отримувач: АТ «ТАСКОМБАНК», призначення платежу: платіж згідно договору факторингу б/н від 08.02.2021; копії Акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги в електронному вигляді за договором факторингу № б/н від 08.02.2021; копію реєстру прав вимог, копію витягу з реєстру прав вимог від 08.02.2021, де під № 827 зазначений позичальник ОСОБА_2 за договором № .

10 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (надалі новий кредитор) укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.

Як передбачено в п.п. 1.1-1.2 п. 1 означеного договору, сторони цим погодилися, що за своєю правовою природою даний договір є правочином з передання первісним кредитором шляхом продажу прав вимоги, визначених у даному договорі, новому кредитору (відступлення права вимоги). Сторони цим визнали, що жодне з положень цього договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням первісного кредитора новим кредитором.

До позовної заяви долучено копію акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023, акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, копію реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023.

Відповідно до копії витягу з Додатку № 3 до договору № 10-03/2023/1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, - реєстру боржників до договору № 10-03/2023/1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, під порядковим номером 5542 вказаний договір № , позичальник: ОСОБА_2 , загальна сума заборгованості: 37 581,06 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості фізичної особи ОСОБА_2 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (кр. дог. № НКС 15097765), станом на 10.03.2023 заборгованість по основній сумі кредиту (станом на дату початку розрахунку: 08.02.2021): 22 300,00 грн, сума погашень боржником (до 10.03.2023): 0,00 грн; станом на дату розрахунку (10.03.2023): 22 300,00 грн. Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги: (станом на дату початку розрахунку: 08.02.2021): 2,57 грн, сума погашень боржником (до 10.03.2023): 0,00 грн; станом на дату розрахунку (10.03.2023). Заборгованість з комісії: 10 466,61 грн (станом на дату початку розрахунку: 08.02.2021): 10 466,61 грн, сума погашень боржником (до 10.03.2023): 0,00 грн; станом на дату розрахунку (10.03.2023): 10 466,61 грн. Заборгованість з пені: 1 487,61 грн, (станом на дату початку розрахунку: 08.02.2021): 1 487,61 грн, сума погашень боржником (до 10.03.2023): 0,00 грн; станом на дату розрахунку (10.03.2023): 1 487,61 грн. Нараховані 3 % річних за користування грошовими коштами відповідно до ст. 625 ЦК України: станом на 10.03.2023: 698,32 грн. Інфляційні збитки за користування грошовими коштами відповідно до ст. 625 ЦК України станом на 10.03.2023: 2625,95 грн.

Означений вище розрахунок заборгованості містить примітку про те, що нараховані 3% річних за користування грошовими коштами: дата початку нарахування: 08.02.2021, дата кінця нарахування: 23.02.2022 (включно): 22 300,00 грн, період 08.02.2021-23.02.2022, кількість днів: 381, нараховано: 698,32 грн. Розрахунок інфляційних збитків: з 02.2021 по 02.2022, на залишок заборгованості: 22 300,00 грн, сукупний індекс інфляції: 2625,95 грн.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості, за підписом директора ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», боржник ОСОБА_2 , дата надання кредиту: 11.09.2019, розрахунок станом на 25.03.2025, відповідно до якого: загальна заборгованість становить 37 581,06 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)- 22 300,00 грн; заборгованість за відсотками 2,57 грн; заборгованість за комісією 10 466,61 грн; інфляційні збитки 2625,95 грн; нараховані 3 % річних 698,32 грн.

До відзиву на позовну заяву долучено скан-копію довідки за підписом т.в.о. начальника відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_5 старшого лейтенанта ОСОБА_4 №2989 від 24.04.2025, відповідно до якої солдат ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 02.08.2023 по теперішній час.

Позивач вважає, що відповідачем порушено умови кредитного договору № від 11.09.2019, заборгованість за яким підлягає стягненню в примусовому порядку.

Відповідач та представник відповідача вважають, що позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги до відповідача.

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Зміст спірних правовідносин.

Щодо змісту кредитного договору, а також правового регулювання питань стягнення заборгованості за договором, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, відповідно до якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» № 996-XIV від 16.07.1999 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» № 996-XIV від 16.07.1999 встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як передбачено п. 51 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 75 від 04.07.2018 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України.

У Положенні про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 75 від 04.07.2018, визначено, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Щодо правового регулювання питання відступлення прав вимоги за кредитним договором на умовах цесії та договору факторингу.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно із статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Норми процесуального права, що підлягають застосуванню.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 2, 3 ст. 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За п. 2, 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зміст спірних правовідносин полягає у виконанні/невиконанні сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором. Предметом позову є стягнення заборгованості позичальника (відповідача) внаслідок неповернення суми кредиту та несплати процентів річних, інфляційних втрат, 3 % річних.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, наявності у нього права вимоги до відповідача, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору, прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань та (за наявності обставин переходу права вимоги) наявності у позивача права вимоги до відповідача, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

V. Мотивована оцінка аргументів учасників справи. Висновки суду за результатами розгляду позову.

За результатами дослідження фактичних обставин, що мають визначальне значення для розгляду цієї справи, зважаючи на докази, надані на їх підтвердження, а також застосувавши релевантні норми права, суд зазначає та виснує таке.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 11.09.2019 шляхом власноручного підписання заяви № від 11.09.2019 від ТОВ «ФК «ЦФР», прийняв умови кредитного договору, виказавши згоду з тим, що підписаний ним паспорт кредиту №4162983 від 11.09.2019 містить умови укладеного ним кредитного договору, а ця заява разом з паспортом кредиту (включно з його наступними змінами) та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником.

Щодо виписки з рахунку клієнта, а саме доданої до позовної заяви виписки по особових рахунках кредитного договору НОМЕР_6 ОСОБА_2 , період з 11.09.2019 по 08.02.2021, якою позивач підтверджує факт надання кредитодавцем відповідачу кредитних коштів, суд виснує таке.

До означеної вище виписки додано протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 05.03.2025, підписувач: ОСОБА_3 , організація (установа): АТ «ТАСКОМБАНК», час підпису: 03.03.2025.

Аналіз норм діючого законодавства та підзаконних нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що означена вище виписка по рахунку клієнта є належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Щодо посилань представника відповідача на ненаправлення позивачем відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту:

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що вимоги кредитора та взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконані на час ухвалення судом рішення, а також частину другу статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Тому непред`явлення повідомлення (вимоги) про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, чи в разі її направлення: до встановленої дати дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або до закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення, саме по собі не є необхідною умовою подальшого задоволення позову.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц.

Щодо підтвердження позивачем наявності у нього права вимоги до відповідача за кредитним договором № від 11.09.2019, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18.

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20).

У разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. При цьому такий спеціальний інструмент для заміни сторони у зобов`язанні, як відступлення права вимоги, може бути застосований лише відносно дійсного зобов`язання, тобто такого зобов`язання, яке існувало на момент переходу відповідного права від первісного кредитора.

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Таким чином, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

У розрізі викладеного, ураховуючи сталу практику Верховного Суду, яка регулює правовідносини із відступлення права вимоги вбачається, що саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документи, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Отже, суд виснує, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Судом встановлено, що заяву № (кредитний договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_2 було укладено 11.09.2019, тобто майже через три роки після укладення 07.10.2016 договору № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило на користь АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами до позичальників.

Отже, право вимоги в Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_2 не існувало на момент укладення вказаного вище договору, хоча як право майбутньої вимоги на момент укладення договору мало бути визначеним.

Однак, жодної визначеної вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_2 на момент укладення договору № ТАСЦФР-10-2016 від № 07.10.2016 не було, та сторони не могли передбачити, що 11.09.2019 буде укладено договір № .

Крім того, окремо та безвідносно до означеного, суд звертає увагу на те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено дотримання ним як контрагентом за договором відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від № 07.10.2016 вимог п. 4 означеного договору щодо обов`язку нового кредитора сплатити первісному кредитору ціну договору, що вказана у відповідному Реєстрі прав та вимог шляхом перерахування первісному кредитору грошових коштів у сумі, що дорівнює Ціні договору на рахунок первісного кредитора, що вказаний в п. 11 цього договору в день отримання підписаних зі сторони первісного кредитора Реєстрів прав вимог в паперовому вигляді. Така оплата згідно з п. 4.3 договору № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 вважається здійсненою в момент зарахування на рахунок первісного кредитора, вказаного в п. 11 цього договору, грошових коштів в сумі, що вказана у відповідному Реєстрі прав вимог.

Як вбачається з копії платіжної інструкції банку № 546566941 від 12.09.2019, платник: АТ «ТАСКОМБАНК», отримувач: ТОВ «ФК «ЦФР», призначення платежу: перерахування коштів зг. Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, означений платіж здійснений на суму 2 370 478, 37 (два мільйона триста сімдесят тисяч чотириста сімдесят вісім гривень 37 копійок).

Позивачем наданий Реєстр прав вимоги до договору відступлення права вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 12.09.2019, у якому вказано таке: порядковий номер: 53, номер кредитного договору/номер карткового рахунку: НОМЕР_6 , тип кредиту: SPRD_TASCOMBANK_ALL, позичальник: ОСОБА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_7 , паспортні дані: НОМЕР_3 , дата видачі кредиту: 11.09.2019, валюта кредиту: 980, дата закінчення договору: 11.09.2024, загальна сума заборгованості: - 22322,31 грн, сума основного боргу за кредитом: - 22300,00 грн, сума нарахування процентів:- 0,01 грн, сума нарахованого щомісячного проценту (плати за кредитом): - 22,30 грн, ціна договору за кредитом: 22322,31 грн.

З аналізу пункту 3.4 договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 12.09.2019 слідує, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитних договорах, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

У наданому позивачем підписаному Реєстрі прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 12.09.2019 зазначена ціна договору у сумі 22322,31 грн, в той час як у платіжній інструкції банку № 546566941 від 12.09.2019 з призначенням платежу: перерахування коштів згідно договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, вказаний платіж на суму 2 370 478,37 грн, відтак, з означеної платіжної інструкції неможливо встановити здійснення оплати за відступлення права вимоги саме за конкретним кредитним договором № від 11.09.2019, заборгованість за яким заявлена до стягнення у цій справі.

В свою чергу, встановлення факту зарахуванням коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора має визщначальне значення для доказування факту переходу права вимоги до нового кредитора.

Суд наголошує на тому, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

В силу приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Отже, твердження про те, що за платіжною інструкцією банку № 546566941 від 12.09.2019 на суму 2 370 478,37 грн відбулася оплата ціни договору і за кредитним договором № від 11.09.2019 містить ознаки припущення, що свідчить про те, що надані позивачем докази в цій частині не є достатніми, тобто такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду доказів відповідності вимогам закону всього ланцюжка переходу прав вимог за кредитним договором від 11.09.2019, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» право вимоги, яке не існувало на момент укладення вказаного вище договору відступлення права вимоги, отже, відсутні правові підстави стверджувати, що Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» за договором факторингу № б/н від 08.02.2021 передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуте у порядку та у спосіб, визначені законом, право вимоги до відповідача за кредитним договором від 11.09.2019, а ТОВ «Вердикт Капітал», в свою чергу, за договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року передало право означеної вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Відтак, у суду відсутні підстави для висновку, з огляду на надані позивачем докази, про дійсність обставин переходу до позивача права вимоги за кредитним договором від 11.09.2019.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд констатує недоведеність заявлених позовних вимог належними, допустимими та достатніми доказами, а саме, позивачем не було доведено факту переходу до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст.13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст.13 ЦПК України).

Отже, за змістом цих норм процесуального права, сторона зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається, доказами, які вона надає самостійно або шляхом витребування доказів судом.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, є підставою для вмотивованого висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях.

Відтак, суд доходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України.

Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено сплату позивачем судового збору за подачу позову в сумі 2422,40 грн (із застосуванням коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 03.04.2025 № (а.с. 1), який, з огляду на відмову в позові, покладається на позивача.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 13000 грн понесених позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрат на правничу допомогу.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1.ч. 3 ст. 133 ЦПК України) .

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на відмову у задоволенні позову, витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Враховуючи все вищевикладене, керуючись положеннями Законів України «Про споживче кредитування», ст. 1, 3, 12, 15, 16, 204, 207, 509, 510, 512-514, 525, 526, 527, 530, 549, 551, 610-612, 625, 629, 638, 639, 641, 642, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, ст. 2, 4, 10-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дані відносно позивача:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»

Код

місцезнаходження юридичної особи: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, місто Київ, 01133.

Дані відносно відповідача:

ОСОБА_2

РНОКПП: НОМЕР_7

АДРЕСА_1 .

Суддя

Баришівського районного суду

Київської області Марина ЦИРУЛЕВСЬКА