_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3508/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24.09.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі секретаря судового засідання Дімової Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернулася ОСОБА_1 (далі також позивач) до ОСОБА_2 (далі також відповідач) про збільшення розміру аліментів, які сплачуються позивачем на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн, до рівня 8 000 грн щомісячно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що аліменти на дитину отримує з 2021 року в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. Наразі, враховуючи інфляційні процеси в державі, ця сума не задовольняє потреби дитини та потребує збільшення, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 07.07.2025 справу призначено до розгляду у спрощеному позовному проваджені з повідомленням та викликом учасників справи.

У судові засідання, 24.07.2025 та 24.09.2025, учасники справи, належним чином повідомлені, не з`явилися. Про причини неявки не повідомили. Позивач просила розглянути справу за її відсутності.

Оскільки будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами (ч. 1 ст. 223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Фактичні обставини справи

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, 24.09.2015 зареєстровано факт народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 9599. Батьками дитини визначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 у справі № 522/16936/20 ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн, щомісячно, починаючи з 29.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 у справі № 522/9737/23 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на дитину відмовлено. Вказане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили.

За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, під час розгляду справи № 522/9737/23 рішенням суду від 17.03.2025 установлено, що «починаючи з вересня 2020 року ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 . ОСОБА_1 сплачуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. Ураховуючи інфляційні процеси в Державі еквівалент визначеної суми аліментів на час розгляду справи повинен становити 5 162,56 грн, при цьому сума індексації за період з вересня 2020 року по лютий 2025 року становить 2 162,56 грн (3 000 грн (сума аліментів) х 172,08% (сукупний індекс споживчих цін) / 100% - 3 000 грн (сума аліментів) = 2 162,56 грн). З цього приводу суд відмічає, що відповідачем не ініціювалося питання про індексацію аліментів в порядку ч. 2 ст. 184 СК України. Також відповідачем не ініціювалося питання про стягнення з позивача додаткових витрат на утримання дитини в порядку ст. 185 СК України.

Наразі, на думку суду, відповідно до реалій сьогодення, коштів у розмірі 3 000 грн недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 cт. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3 196 грн на одну особу. Аналогічний розмір прожиткового мінімуму на дитину зазначеного віку також був установлений у 2024 році. Отже сума аліментів, які сплачує позивач навіть не перевищують визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. При цьому суд не бере до уваги додаткові витрати на дитину, вартість яких також підлягає поділу між батьками.

Щодо матеріального стану позивача судом установлено, що з грудня 2023 року останній щомісяця отримує соціальні виплати по інвалідності в розмірі 2 361 грн. Інших джерел доходів позивача судом не виявлено. З цього приводу суд відмічає, що за період з 2021 і по цей час позивач неодноразово виїжджав за межі України, всього 15 разів, як авіаційним сполученням так і автотранспортом. Указані подорожі вимагають значних матеріальних заощаджень, що вказує на отримання позивачем доходів з інших джерел. Іншого суду не доведено.

Також позивачем підтверджено факт погіршення його здоров`я. Водночас, суд констатує, що стан здоров`я позивача дозволяє останньому переміщатися Україною та за її межі. Доказів супроводу позивача іншими особами та/або неможливість пересуватися самостійно до суду не надано. Рекомендація, зазначена у виписці з рішення ЛКК № 23/198 від 02.10.2024 щодо потреби у сторонній допомозі в побуті не підтверджує факт неспроможності позивача самостійно пересуватися та доглядати за собою. Іншого суду не доведено».

Мотиви прийнятого рішення

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Так, Основний Закон Держави передбачає, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 ).

Відповідно до Конвенції про права дитини (далі також Конвенція), Держава Україна взяла на себе ряд зобов`язань щодо забезпечення належного розвитку дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції).

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції).

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції).

Аналогічні норми закріплені у Законі України «Про охорону дитинства» (далі також Закон), відповідно до ст. 8 якого кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, з кумулятивного аналізу зазначених положень нормативно-правових актів логічно випливає, що при вирішенні будь-якого спору між батьками превалюють інтереси дитини. Належний та гармонійний розвиток дитини в усіх сферах сімейного та суспільного життя є предметом захисту Держави та обов`язком кожного з батьків. При цьому, забезпечуючи належний розвиток дитини, батьки є рівними як в правах так і в обов`язках. Сплата аліментів та додаткових витрат на дитину виконують компенсаторну функцію для того з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, передбачених СК України, їх регулювання має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 8, 9 ст. 7 СК України).

Відтак, при визначенні необхідності збільшення розміру аліментів від установленого, суд у першу чергу керується інтересами дитини, необхідністю забезпечення батьками її гармонійного розвитку, станом її здоров`я.

Стан здоров`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досліджувався під час розгляду справи № 522/9737/23, у якій рішенням суду від 17.03.2025 установлено, що «відповідачем надано консультативний висновок спеціаліста ТОВ «Амбулаторія сімейного лікаря» від 12.12.2024, відповідно до якого у дитини наявний хронічний блефаро-коньюктивіт, респіраторний алергоз, аденоїди, який потребує постійного лікування».

Відтак інтереси дитини у забезпеченні її належного розвитку превалюють над інтересами батька у зменшенні виплати суми аліментів, яка і так є незначною та потребує збільшення.

Щодо матеріального стану ОСОБА_2 рішенням суду від 17.03.2025 у справі № 522/9737/23 установлено, що «з грудня 2023 року останній щомісяця отримує соціальні виплати по інвалідності в розмірі 2 361 грн. Інших джерел доходів позивача судом не виявлено. З цього приводу суд відмічає, що за період з 2021 і по цей час позивач неодноразово виїжджав за межі України, всього 15 разів, як авіаційним сполученням так і автотранспортом. Указані подорожі вимагають значних матеріальних заощаджень, що вказує на отримання позивачем доходів з інших джерел. Іншого суду не доведено».

Означені висновки суду ОСОБА_4 під сумнів не ставилися (рішення суду не оскаржувалося). .

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).

З урахуванням викладеного, з огляду на стан здоров`я сина позивача та відповідача, належного матеріального забезпечення останнього, розмір аліментів, присуджений до сплати відповідачем, повинен бути збільшений до розміру, означеному позивачем, тобто до 8 000 грн щомісяця.

Водночас, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

Висновки суду

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Отже, проаналізувавши докази, наявні в матеріалах справи, у поєднанні із застосованими правовими нормами, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, які сплачуються ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі, підлягають задоволенню, оскільки визначений рішенням суду розмір аліментів у твердій грошовій сумі 3 000 грн, щомісячно, не відповідає інтересам дитини, принципу рівності прав та обов`язків батьків, не ґрунтується на засадах справедливості та розумності, протиріччить моральним засадам суспільства. Водночас, сплата аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 грн, відповідатиме інтернам дитини та не буде носити надмірного тягаря для відповідача з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини його матеріального стану.

Щодо судових витрат

За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України).

Відповідач звільнений від сплати судового збору.

Оскільки позов підлягає задоволенню, судові витрати, які належить стягнути з відповідача в дохід держави становлять 1211,20 грн.

Також, відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У цій справі суд уважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355,430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі задовольнити.

2. Збільшити розмір аліментів та продовжити стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ), аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 20.05.2025 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць.

4. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К. А. Цирфа