УХВАЛА

Справа № 684/464/25

Провадження № 2/684/287/2025

18 вересня 2025 року селище Стара Синява

Суддя Старосинявського районного суду Хмельницької області Галиш І.Б., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Старосинявської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Старосинявського районного суду з позовом до Старосинявської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна заява щодо змісту та форми повинна відповідати вимогам ст.175 ЦПК України та містити дані, передбачені ч.3 вказаної статті, а також до неї додаються документи, визначені ст.177 ЦПК України.

Ознайомившись із змістом поданої заяви, судом встановлено, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст.175,177 ЦПК України.

Так, відповідно до п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивач звернулася із позовними вимогами майнового характеру - про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, а саме визнання за нею права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, при цьому не зазначила ціну позову.

При цьому у п. 9 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Як зазначається у п. 16 ПП ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи), а щодо земельних ділянок на підтвердження ціни позову має бути надано відомості про нормативну грошову оцінку земельних ділянок за відповідною адресою (витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки).

З огляду на те, що позовна заява не містить ціни позову та відсутні докази на підтвердження її розміру з відсутністю необхідної оціночної документації, відтак відсутня можливість перевірки розміру судового збору, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із позовом про визнання права власності.

Тому, позивачу слід надати докази, які підтверджують дійсну вартість майна- житлового будинку та земельної діянки, з приводу якого виник спір, та відповідно вказати ціну позову.

Також, відповідно до п. 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Закон покладає обов`язок на позивача подати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч.2 ст.83, ч.5 ст.177 ЦПК України).

Суд роз`яснює позивачу, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У позові позивач зазначає, що за життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно дітям: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , також в позові міститься посилання позивача на те, що інші спадкоємці за заповітом відмовилися від прийняття спадщини, подавши до нотаріальної контори відповідні заяви.

Однак, у матеріалах справи наявна постанова №206/02-31/2025 про відмову у вчинені нотаріальної дії від 15 квітня 2025 року, в якій міститься інформація, що відповідно до спадкової справи №91/2012 після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину інший спадкоємець її син ОСОБА_3 , який помер (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який також згадується в заповіті.

Суд зауважує, що відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Крім цього, в силу вимог ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Додані до позовної заяви примірники копій документів не відповідають зазначеним вимогам, оскільки не засвідчені належним чином, відсутні підписи позивача та дати засвідчення копій документів.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення вищезазначених недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 175, 177, 185 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Старосинявської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали суду, для усунення недоліків.

У випадку виконання позивачем вищевказаних вимог ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Суддя Галиш І.Б.