Справа № 369/4208/24
Провадження № 2-о/369/18/25
РІШЕННЯ

Іменем України

17.04.2025 м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

присяжних Шупика В.М., Салівоненко С.І.

при секретарі Гуленко Я.Є.

за участі

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

представника заінтересованої особи Лаврентьєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Свої вимоги заявник мотивує тим, що він є рідним братом ОСОБА_4 . Ще з дитинства брат хворів, мав загальний недорозвиток мови з ускладненням психічного розвитку, легку розумову відсталість. У 2008 році брату встановлена інвалідність. На даний час стан здоровя ОСОБА_5 не покращується, він довіряє стороннім людям, може віддати їм усе, не лише грошові кошти, не може забезпечити себе у побуті. Внаслідок свого захворювання брат не усвідомлює значення своїх дій та не може ними керувати. Тому може бути визнаний недієздатним у судовому порядку.

Їх батьки померли. Брат проживає постійно разом з ним, перебуває на його утриманні. Він повністю опікується ОСОБА_6 . Інші родичі, які можуть взяти на себе обов`язки опікуна, відсутні.

Просив суд:

визнати недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

призначити опікуном ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 13 березня 2024 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2024 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу.

03 січня 2025 року до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №477-ц КНП КОР «ОПНМО».

На підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області № 1 від 03 січня 2025 року та протоколу повторного авторозподілу судової справи №369/4208/24 у зв`язку з припиненням повноважень судді Волчка А.Я., справу передано до провадження судді Пінкевич Н.С.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 08 січня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання на 08 квітня 2025 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Коноваленко О.А. вимоги підтримали. Просили суд задоволити заяву.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 доводи заяви підтримали та не заперечували проти її задоволення.

У судове засідання представники органу опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області не з`явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просили суд розглянути справу за їх відсутності, направили до суду подання щодо призначення опікуна.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. (ч. 1ст. 293 ЦПК України)

Згідно із ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_3 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, та свідоцтво про народження НОМЕР_3 , видане Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області).

Батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 померли: ІНФОРМАЦІЯ_3 мати ОСОБА_9 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 , видане виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області) та 05 квітня 2022 року батько ОСОБА_10 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_5 , видане Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центральног міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ))

Інших близьких родичів судом не встановлено та заявником не повідомлено.

ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність з дитинства, інвалід ІІ групи по психічному захворюванню з 01 травня 2008 року, має обмеження життєдієздатності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, що підтверджено довідкою МСЕК №267375 від 08 травня 2008 року та медичною документацією.

З пояснень заявника вбачається, що він постійно проживає з рідним братом, який весь час потребував та потребує постійного догляду і повністю залежить від його допомоги.

Відповідно до ч. 3ст. 12ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Висновком судово-психіатричного експерта № 477-ц від 11 грудня 2024 року, проведеного КНП КОР «ОПНМО» встановлено, що у ОСОБА_3 під час обстеження виявлено: примітивність судження, обмеженість словникового багажу, конкретний характер мислення, недорозвиненість понятійного мислення, критичних здібностей та інтелектуальну недостатність, що відповідають легкій розумовій відсталості (F-70.0 за MKX-10). Ступінь цих розладів такий, що істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; вираженої емоційно-вольової нестійкості, іншої симптоматики, яка свідчила про декомпенсацію його психічного стану, не виявлено. Таким чином, на даний час підекспертний за своїм психічним станом не здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та ними керувати.

Таким чином, враховуючи пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, обмежно дієздатним.

Відповідно до ст. 37 ЦК України правовими наслідками визнання особи обмежено дієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно правочину, лише дрібні побутові. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її піклувальник.

Отже призначення піклувальника у разі визнання особи обмежено дієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України, так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи таку особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи обмежено дієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй піклувальника за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення піклувальника, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної обмежено дієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Отже, призначення піклувальника обмежено дієздатній особі, на думку суду, переслідує, перш за все, найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом обмежено дієздатною, виконання піклувальником своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно із ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ч. 1ст. 37 ЦК України над обмежено дієздатною фізичною особою встановлюється піклування.

Статтею 59 ЦК України визначено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

За вимогами ч. 1ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку та піклування над фізичною особою у разі визнання її недієздатною, обмеження її цивільної дієздатності і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4Правил, опікун/піклувальник зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун/піклувальник зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Системно проаналізувавши зміст зазначених вище норм права, можливо дійти висновку, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (див. постанову Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити його опікуном за поданням органу опіки та піклування.

Розпорядженням Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області від 21 лютого 2024 року № 444 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, опікуном/піклувальником над його рідним братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що заявник є єдиним близьким родичем ОСОБА_3 - рідним братом, здійснює за ним догляд, медичних протипоказань щодо призначення піклувальником не має, за місцем проживання характеризується позитивно, а також враховуючи особисті стосунки між братами, які є близькими, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання ОСОБА_1 обов`язків піклувальника над братом ОСОБА_3 , дієздатність якого обмежена, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 , опікуном над рідним братом.

Судові витрати по справі відносяться за рахунок держави.

Відповідно до вимог ч. 6ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, обмежено дієздатним визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Враховуючи вид психічного захворювання, яким страждає ОСОБА_3 , тривалість захворювання, суд вважає необхідним встановити строк дії рішення про визнання особи обмежено дієздатним два роки.

Керуючись ст.39, ч. 1 ст.60 ЦК України, ст.ст.4,12,82,258-259,263-265,299-300 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна задоволити частково.

Обмежити цивільну дієздатність ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Призначити піклувальником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,.

Встановити строк дії рішення два роки.

Роз`яснити учасникам процесу положення ст. 300 ЦПК України, відповідно до якого, скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ

Присяжні Валерій ШУПИК

Світлана САЛІВОНЕНКО