Справа № 145/335/25
Провадження № 2/145/455/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.09.25 с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у відкритому спрощеному судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ФК "ЄАПБ"звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 22.11.2021 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 101698037. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 кредитного договору.

16.07.2024 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Мілоан" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20745,45 грн, з яких: 6868,40 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13877,05 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - заборгованість за комісією, 0 грн - заборгованість за пенею.

Крім того, ОСОБА_1 уклала із ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" кредитний договір № від 07.07.2020.

На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та АТ "Таскомбанк" первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

15.05.2024 між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" зобов`язується передати (сплатити) АТ "Таскомбанк" суму фінансування, а АТ "Таскомбанк" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги.

Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 реєстру прав вимоги ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25947,25 грн, з яких: 9337,28 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,24 грн - загальна заборгованість по відсоткам, 16609,73 грн - загальна заборгованість по комісії, 0 грн - пеня/штрафи.

Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 101698037 в розмірі 20745,45 грн, з яких: 6868,40 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13877,05 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - заборгованість за комісією; за кредитним договором № від 07.07.2020 в розмірі 25947,25 грн, з яких: 9337,28 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,24 грн - загальна заборгованість по відсоткам, 16609,73 грн - загальна заборгованість по комісії, 0 грн - пеня/штрафи. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 46692,70 грн та судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 дану справу передано на розгляд судді ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 04.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 16 від 30.04.2025 суддю Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади.

Відповідно до ч. 5 ст. 51 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" з дня ухвалення Дисциплінарною палатою рішення про застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади суддя автоматично відстороняється від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати.

Зазначена обставина призвела до неможливості розгляду суддею Ратушняком І.О. даної справи.

20.06.2025 після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі мотивованого розпорядження керівника апарату суду від 20.06.2025 № 236/25 "Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи", на виконання рішення зборів суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 №2, відповідно до пунктів 2.3.12, 2.3.43, 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39, та пункту 5.15.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Тиврівському районному суді Вінницької області, у зв`язку з тимчасовим відстороненням головуючого судді Ратушняка І.О. від здійснення правосуддя, судову справу передано на розгляд судді Іванцю В.Д.

Ухвалою суду від 11.07.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та продовжено її розгляд по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно (27.08.2025 та 22.09.2025) не з`явилась, причин неприбуття суду не повідомила, про розгляд справи була належно повідомлена, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (Ф.119).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, повторно до суду не з`явився, тому суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Судом установлено, що 22.11.2021 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101698037 (а.с.8-12).

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача - НОМЕР_1 .

Відповідно до умов договору сума (загальний розмір) кредиту становить 12000,00 грн (п.1.2), кредит надається загальним строком на 30 днів з 22.11.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 22.12.2021.

Згідно з п. 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 36,00 грн в грошовому виразі та 4,00 % річних у процентному значені (орієнтована реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначенні у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12036,00 грн.

Комісія за надання кредиту: 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом: 36,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. (п.1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. (п.1.6).

Також сторони погодили додаток № 1 до договору про споживчий кредит №101698037 від 22.11.2021, графік платежів за договором про споживчий кредит №101698037 від 22.11.2021 (а.с.12зворот) та додаток № 2 до договору про споживчий кредит № 101698037 від 22.11.2021 паспорт споживчого кредиту № 101698037 (а.с.13).

ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання за договором виконало, в повному обсязі, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 12000,00 грн, що стверджується платіжним дорученням № 35532437 від 22.11.2021, призначення платежу - кошти згідно договору 101698037 (а.с.14).

16.07.2024 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №16072024 (а.с.16-17), відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Мілоан" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 (а.с.19) ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 20745,45 грн, з яких: 6868,40 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13877,05 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн - сума заборгованості за комісією, 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

До цього часу зобов`язання не виконане.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "ФК "ЄАПБ" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подані позивачем документи підтверджують укладення ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 101698037 від 22.11.2021 та отримання нею грошових коштів.

Водночас, що стосується нарахувань відсотків за договором про споживчий кредит №101698037 від 22.11.2021, суд враховує наступне.

У постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Згідно з умовами договору № 101698037 від 22.11.2021 кредит надано у розмірі 12000,00 грн, на 30 днів, під 0,01 % процентної ставки (фіксованої) за один день.

Як убачається з відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101698037 (а.с.20), із урахуванням пролонгації кредиту, його загальний строк склав:

22.11.2021 - надання кредиту, нарахування комісії за оформлення кредиту;

з 23.11.2021 по 22.12.2021 - 30 днів

Номінальна відсоткова ставка 0,01 % за один день користування кредитом від 12000,00 грн становить 1,20 грн за день (12000/100 х 0,01).

19.12.2021 відповідачем частково сплачено проценти по кредиту у розмірі 32,40 грн та сплачено тіло кредиту у розмірі 3967,60 грн. 22.12.2021 - нараховано комісію за управління та обслуговування кредиту у розмірі 803,00 грн, яка відповідачем цього ж дня сплачена, крім того частково відповідачем сплачено проценти по кредиту у розмірі 2,40 грн та сплачено тіло кредиту у розмірі 803,00 грн.

Отже, заборгованість за відсотками становить 36,00 грн за 30 днів (1,20 х 30), залишок заборгованості зі сплаті відсотків з урахуванням їх часткової сплати складає 1,20 грн (36,00-32,40-2,40);

з 23.12.2021 по 10.01.2022 - 19 днів (пролонгація), номінальна відсоткова ставка 0,01 % за один день користування кредитом від 7229,40 грн (залишок несплаченого тіла кредиту) становить 0,72 грн за день (7229,40/100 х 0,01).

10.01.2022 нараховано комісію за управління та обслуговування кредиту у розмірі 361,00 грн, яка відповідачем цього ж дня сплачена, крім того частково відповідачем сплачено проценти по кредиту у розмірі 291,00 грн та сплачено тіло кредиту у розмірі 361,00 грн.

Отже, заборгованість за відсотками становить 13,68 грн за 19 днів (0,72 х 19), отже заборгованість зі сплаті відсотків відсутня з урахуванням їх переплати, яка складає 276,12 грн (291,00-1,20-13,68);

з 11.01.2022 по 17.01.2022 - 7 днів (пролонгація), номінальна відсоткова ставка 0,01 % за один день користування кредитом від 6868,40 грн (залишок несплаченого тіла кредиту) становить 0,68 грн за день (6868,40/100 х 0,01).

Отже, заборгованість за відсотками за 7 днів становить 4,76 грн (0,68х7), переплата за відсотками з урахуванням їх сплати складає 271,36 грн (276,12-4,76), із урахуванням волевиявлення позичальника на продовження строку користування кредитом шляхом сплати комісії за пролонгацію кредиту суд дійшов висновку, що зобов`язання між сторонами продовжували діяти, відповідно до умов п. 2.3.1 договору. В подальшому підтвердження волевиявлення позичальника на продовження строку користування кредитом шляхом сплати комісії за пролонгацію суду не надано.

Оскільки відповідачем було переплачено 271,36 грн за відсотками, дану суму необхідно зарахувати в рахунок сплати тіла кредиту.

Ураховуючи наведене, а також розрахунок заборгованості здійснений безпосередньо судом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредит (основний борг) за договором про споживчий кредит № 101698037 у розмірі 6597,04 грн.

Щодо застосування під час розрахунку заборгованості за кредитором п. 1.5.3 договору, то суд зазначає, що п.1.5.3 у договорі про споживчий кредит № 101698037 від 22.11.2021 - відсутній.

Водночас, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним.

Разом з тим, суд зазначає. що нарахування процентів, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, за понадстрокове користування позикою, є мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 ЦК України, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду викладеному у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.

При цьому споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором, що передбачено п. 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про споживче кредитування".

Крім того, 07.07.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" укладено кредитний договір № (а.с.28). Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірах та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором (п.1.1). Кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту - кредит, сума кредиту - 37494,00 грн, строк на який надається кредит - 24 місяці (п.1.2). Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснити повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 4800851, який є невід`ємною частиною цього договору (п.1.3.). Підписавши цей договір, позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: отримувач - ОСОБА_1 у сумі 24400,00, отримувач - ТОВ "майСейфеті" у сумі 650,00 грн, отримувач - ПАТ "Страхова компанія "ТАС" у сумі 11712,00 грн (п.1.4).

Даний договір укладений в простій письмовій формі, підписаний відповідачкою власноруч.

Доказів щодо перерахування ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" на рахунок та в інтересах відповідача ОСОБА_1 грошових коштів у загальній сумі 37494,00 грн на виконання умов кредитного договору, суду не надано. Також не надано детального розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором з урахуванням періоду кредитування та внесених відповідачем платежів, як і будь-яких первинних бухгалтерських документів на підтвердження цього.

07.10.2016 між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та АТ "Таскомбанк" було укладено договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 (а.с.34-35) відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (п.2.1). Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимоги є невід`ємною частиною цього договору (п.2.2). Цей договір діє протягом одного календарного року, але в будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язано за договором.

Разом з тим будь-якого підтвердження того, що до АТ "Таскомбанк" перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 , зокрема витягу з реєстру прав вимоги до договору, суду не надано.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №668/7544/15-ц зазначено, що за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 ст. 519 ЦК України).

15.05.2024 між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф (а.с.36-37) відповідно до умов якого, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги, зокрема, до відповідача. Згідно з п. 2.3. договору, відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту АТ "Таскомбанк" за кредитними договорами, та їх перехід від клієнта - АТ "Таскомбанк" до фактора - ТОВ "ФК "ЄАПБ" відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно з додатком №2, але не раніше здійснення оплати фактором - ТОВ "ФК "ЄАПБ" згідно з п.3.1 цього договору, після чого ТОВ "ФК "ЄАПБ" стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта то фактора - ТОВ "ФК "ЄАПБ" прав вимог боргу та є невід`ємною частиною договору факторингу.

Отже, судом установлено, що договір № укладений між ТОВ "ФК "ЦФР" та ОСОБА_1 є укладеним в простій письмовій формі.

Разом з цим, позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" на підтвердження позовних вимог не надано суду доказів перерахування Пилипенко Ю.Г. або в її інтересах ТОВ "ФК "ЦФР" 37494,00 грн на виконання договору № від 07.07.2020.

У долученому до позовної заяви розрахунку заборгованості за укладеним між відповідачем та первісними кредиторами договором лише зазначено розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією (а.с.33). Проте, позивачем не доведено за який саме період нараховано заборгованість за відсотками та комісією за вказаним договором, яку просить стягнути позивач на свою користь, що унеможливлює перевірити нарахування в межах строку дії договору та відповідно до узгодженої сторонами відсоткової ставки, врахування платежів відповідача на погашення боргу.

Слід зазначити, що вказаний розрахунок складений ТОВ "ФК "ЄАПБ", а не первісним кредитором без долучення будь-яких первісних бухгалтерських документів.

У постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/564/18 вказано, що доказами які підтверджують наявність заборгованості та підтверджують її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з вказаними положеннями Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка по рахунку може бути належним доказом наведених у позові обставин, яка досліджується судом у сукупності з іншими доказами.

Однак, представником позивача на підтвердження позовних вимог до позову додано лише розрахунки заборгованості за кредитними договорами без виписки про рух коштів по рахунку, а також без документа, який підтверджує отримання відповідачем суми грошових коштів у користування, тобто доказів про зарахування цієї суми на рахунок відповідача первісним кредитором. На думку суду, сам по собі наданий розрахунок заборгованості, який виконувався працівником позивача, не може слугувати доказом виникнення та існування між первісним кредитором та відповідачем кредитних відносин та наявності заборгованості.

Крім того, позивачем, не надано суду реєстр боржників до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, підписаного уповноваженими особами ТОВ «ФК «ЦФР» - первісним кредитором та ПАТ «Таскомбанк», яким би підтверджувалося набуття останнім права вимоги за договором № від 07.07.2020, укладеним первісним кредитором з відповідачем ОСОБА_1 на суму 37494,00 грн.

Разом із тим, наданий ТОВ "ФК "ЄАПБ" до позовної заяви витяг з реєстру боржників до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, укладеного між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" (а.с.39) не є належним та допустимим доказом відступлення права вимоги, оскільки позивачем не надано доказів набуття АТ "Таскомбанк" правом вимоги до відповідача.

Водночас, за відступлення права вимоги, відповідно до договору № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та АТ "Таскомбанк", а також за договором факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, укладеного між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" набувачі права вимоги повинні були передати первісним кредиторам грошові кошти (ціну продажу), проте доказів на підтвердження сплати цих коштів за отримання права вимоги до ОСОБА_1 у визначені ст. 83 ЦПК України строки позивачем надано не було.

Враховуючи наведене, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження позовних вимог, тому у цій частині позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованості за кредитним договором № від 07.07.2020 у розмірі 25947,55 грн не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

У своїй позовній заяві ТОВ "ФК "ЄАПБ" просило розглянути справу за його відсутності та відсутності його представника на підставі наявних у справі матеріалів, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляли.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19.

Оцінивши належність та допустимість наданих доказів, а також їх достатність, взаємозв`язок у сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 427,81 грн (6597,04*3028/46692,70).

Керуючись ст. 526, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10, 12, 76 -82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № 101698037 від 22 листопада 2021 (сума заборгованості за основною сумою боргу) у розмірі 6597 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень 04 копійки.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати у розмірі 427 (чотириста двадцять сім) гривень 81 копійок.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 22 вересня 2025 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", , адреса: 01032, вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Іванець В. Д.