Справа № 161/3080/22 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В. Ф.
Провадження № 22-ц/802/836/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2022 року

В С Т А Н О В И В:

У березні 2022 року Державне комунальне підприємство (далі ДКП) «Луцьктепло» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позивач зазначав, що відповідачі користуючись послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає ДКП «Луцьктепло», всупереч Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в добровільному порядку не здійснюють оплати за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01 лютого 2022 року у них перед підприємством виникла заборгованість у розмірі 29 864 грн 22 коп. Крім того, за несвоєчасне внесення плати за послуги на всю суму боргу боржникам відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні втрати у розмірі 1 779 грн 31 коп., а також 3 відсотки річних у розмірі 662 грн 98 коп.

Ураховуючи наведене, ДКП «Луцьктепло» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 32 306 грн 51 коп. та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2022 року позов ДКП «Луцьктепло» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ДКП «Луцьктепло» 29 864 грн 22 коп. заборгованості за надані послуги по теплопостачанню, інфляційні нарахування у розмірі 1 779 грн 31 коп. та три відсотки річних у розмірі 669 грн 98 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2022 року у цій справі залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові ДКП «Луцьктепло» до нього.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову у цій справі. Суд не звернув уваги на те, що власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є відповідач по справі ОСОБА_1 . Факт реєстрації його місця проживання за цієї адресою підтверджується витягом з реєстру територіальної громади у період з 08 травня 2007 року по 07 березня 2025 року. На даний час, а саме з 07 березня 2025 року він знятий з місця проживання за зазначеною адресою, за якою фактично не проживав. З 2011 року і по теперішній час він проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Вважає, що оскільки він не є ані власником, ані співвласником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає у ній тривалий час, не користувався і не користується комунальним послугами, тому не зобов`язаний сплачувати за нараховані житлово-комунальні послуги за вказаною адресою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ДКП «Луцьктепло», посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач вказував, що відповідач ОСОБА_2 у період з 2016 року по грудень 2021 року, коли виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Водночас посилання відповідача на фактичне місце проживання за іншою адресою, а не за місцем його реєстрації як на підставу відсутності у нього зобов`язання з оплати послуг теплопостачання, які надавалися за вказаною адресою, є помилковим та не ґрунтуються на положеннях Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якими передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Крім того, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 820 передбачено, що споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Станом на дату звернення ДКП «Луцьктепло» до суду з цим позовом відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що ним не заперечувалося. Зважаючи на вказані обставини, відповідач як споживач несе солідарну відповідальність на рівні із власником житла та іншими особами за зобов`язаннями з оплати послуг з постачання теплової енергії, а його посилання на проживання за іншою адресою не звільняє його від обов`язку щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 22 вересня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості у заявленому позивачем розмірі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , а тому усі несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, в тому числі послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Заборгованість, яка виникла за період з 2016 року по грудень 2021 року і станом на 01 лютого 2022 року становить 29 864 грн 22 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 779 грн 31 коп., а також три відсотки річних у розмірі 662 грн 98 коп. згідно зі ст. 625 ЦК України, які нараховані на суму боргу, відповідачами не сплачена, а тому підлягає стягненню на користь позивача.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ДКП «Луцьктепло» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_1 , в якій згідно з довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07 лютого 2022 року № 3082 зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.8). Станом на 15 березня 2022 року відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується відомостями Реєстру Луцької міської територіальної громади (а.с.13-15).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, через неналежне виконання зобов`язань по оплаті за надані житлово-комунальні послуги у відповідачів станом на 01 лютого 2022 року виникла заборгованість у розмірі 29 864 грн 22 коп. Крім того, за несвоєчасне внесення плати за послуги позивачем на всю суму боргу боржникам відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні втрати у розмірі 1 779 грн 31 коп., а також 3 відсотки річних у розмірі 662 грн 98 коп. Загальний розмір заборгованості становить 32 306 грн 51 коп. (а.с.4-6).

ДКП «Луцьктепло» звертаючись до суду з цим позовом у своїх вимогах вказувало, що відповідачі зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконували, внаслідок чого у них виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 01 лютого 2022 року становить 32 306 грн 51 коп., яка підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів на його користь.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтями 7 та 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Обов`язком виконавця - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлові комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про житлові комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з того, що в квартирі, в яку послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надає ДКП «Луцьктепло», зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які користувалися нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами, а тому несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Встановивши, що відповідачі своїх зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг належним чином не виконували, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з них на користь позивача у солідарному порядку заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 29 864 грн 22 коп., а також в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні нарахування у розмірі 1 779 грн 31 коп. та три відсотки річних у розмірі 669 грн 98 коп.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що він не є ані власником, ані співвласником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає у ній тривалий час, не користувався і не користується комунальними послугами, а тому не зобов`язаний сплачувати за нараховані житлово-комунальні послуги за вказаною адресою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у період з 08 травня 2007 року по 07 березня 2025 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади. З 07 березня 2025 року він знятий з місця проживання за зазначеною адресою. З 2011 року і по теперішній час відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актом № 189 фактичного проживання особи, виданого офісом Агломерації та розвитку громад Львівської області від 02 квітня 2025 року .

Разом з тим, абз. 2 п. 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 820 передбачено, що споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Оскільки станом на дату звернення ДКП «Луцьктепло» до суду з цим позовом відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що останній не заперечував, тому він як споживач несе солідарну відповідальність на рівні із власником житла та іншими особами за зобов`язаннями з оплати послуг з постачання теплової енергії, а його посилання на проживання за іншою адресою не звільняє його від обов`язку щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг.

Отже, висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка. Суд правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким суд надав належну правову оцінку, а тому не потребують повторної оцінки апеляційним судом.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у цій справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: