ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/284/25Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/817/817/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2025 року, ухваленого суддею Чиром П.В., дата складення повного тексту 02 червня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, загальний розмір якої становить 23045 грн та складається із заборгованості:

за кредитним договором № 102580439 - у сумі 14945 грн, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7175 грн - заборгованість по відсотках, 770 грн - заборгованість за комісією;

за кредитним договором № /765475 - в розмірі 8100 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5100 грн сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач своїх зобов`язань за укладеними кредитними договорами не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, права вимоги якої відступлені 16.07.2024 року та 12.08.2022 року на користь ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів» на підставі укладених договорів факторингу.

Рішенням Борщівського районного суду від 26 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за кредитним договором №102580439 від 11.01.2022 року в сумі 9625 грн, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2625 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №/765475 від 23.01.2022 року в сумі 5250 грн, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2250 грн - сума заборгованості за відсотками. Всього стягнуто заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 14 875 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1955 грн сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

-суд без належних доказів визнав факт укладення між відповідачкою та первісними кредиторами кредитних договорів і отримання нею коштів;

-наявні у справі копії платіжних доручень не підтверджують перерахування грошей, а матеріали не містять жодних письмових доказів фактичного отримання кредиту;

-позивач не довів належним чином переходу до нього прав вимоги, оскільки подані договори факторингу й додатки до них оформлені з істотними недоліками (відсутні належно підписані акти прийому-передачі реєстрів боржників, відсутні докази оплати за договорами факторингу, суперечності у витягах).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

Доводи відзиву зводяться до того, що:

- укладені кредитні договори відповідають вимогам закону, мають силу письмового правочину в електронній формі, а презумпція їх правомірності скаржником не спростована;

-заборгованість нарахована відповідно до умов договорів, подані розрахунки є зрозумілими та узгодженими з їх положеннями, тоді як ОСОБА_1 не надала контррозрахунку і не довела помилковості наведених сум.

-факт отримання кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, а заперечення скаржника побудовані на концепції «негативного доказу», що суперечить принципу змагальності;

-перехід права вимоги на підставі договорів факторингу здійснений належно, вони чинні й не оспорені.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Обставини справи.

1. Щодо кредитного договору № 102580439 від 11.01.2022 року.

Судом встановлено, що 11.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102580439 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора, згідно з умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувалася повернути грошові кошти та сплатити проценти від суми позики, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі.

З відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 102580439 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 14945 грн. з яких: 7000 тіло кредиту, 7145 відсотки, 770 грн. комісія.

Згідно з п.1.1 Договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.1.2, п.1.3, п.1.4 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7000 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 11.01.2022 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 10.02.2022 року.

Комісія за надання кредиту: 770 грн, яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 Договору).

Проценти за користування кредитом: 2625 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 Договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Відповідно до п.2.2.1 Договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору.

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору (п.2.2.2 Договору).

Відповідно до п. 2.3.1.2. Договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахування всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Додатком №1 до Договору є Графік платежів за Договором про споживчий кредит №102580439 від 11.01.2022.

Додатком №2 до Договору є Паспорт споживчого кредиту №102580439.

Згідно платіжного доручення №37964164 від 11.01.2022 року, платник ТОВ «Мілоан» доручив ТОВ Елаєнс перерахувати кошти в розмірі 7000 грн. для отримувача ОСОБА_1 , кредитний рахунок: НОМЕР_1 , призначення платежу: кошти згідно договору 102580439.

16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Мілоан» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Перехід від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. Договору факторингу).

Згідно акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному вигляді від 16 липня 2024 року за договором факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, клієнт - ТОВ «МІЛОАН» передав, а фактор - ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників в електронному вигляді наданий на флеш- носії, у розмірі 10388 Кбайт.

Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, боржником є ОСОБА_1 , сума заборгованості якого складає 14945 грн., з яких: 7000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7145 грн. сума заборгованості за відсотками, 770 грн. сума заборгованості за комісією.

2. Щодо кредитного договору №/765475 від 23.01.2022 року.

23.01.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №/765475.

Відповідно до п.1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 3000,00 грн, зазначеної клієнтом в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 21.02.2022. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» (п.1.2 Договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована (п.1.3 Договору). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.1.4 Договору). Товариство надає кредит шляхом його переказу на рахунок клієнта протягом 3-х календарних днів з дня укладення Договору. Сума коштів вважається наданою в день здійснення банківського переказу товариством, від цього дня починається відлік перебігу оплати (п.1.7 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.2.4 Договору).

Відповідно до п.6 Договору цей Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього Договору клієнт дає свого згоду на те, щоб графік платежів розміщувався в електронному вигляді в особистому кабінеті клієнта, зареєстрованому на веб-сторінці товариства https://www.eurogroshi.com.ua. Підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, а також Положення про конфіденційність товариства, Повідомлення про обробку персональних даних клієнтів товариства та згоди на передачу і отримання інформації до та з БКІ, а також від операторів мобільного зв`язку. Клієнт підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з розрахунком заборгованості за Договором №/765475 від 23.01.2022, який складено ТОВ «ФК «ЄАПБ» за період з 12.08.2022 по 31.01.2025, у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 8100 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 5100,00 грн. заборгованість за відсотками. Станом на 31.01.2025 заборгованість не погашена.

12.08.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу №12082022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суми основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1 Договору).

Перехід від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» до «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників від 12.08.2022 року за договором факторингу №12082022 від 12.08.2022 року, клієнт - ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передав, а фактор - ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 14361, після чого, з урахуванням п.1.2 Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022, від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» переходять права вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 12.08.2022 року до Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/765475 на загальну суму заборгованості 8100 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за основним боргом, 5100,00 грн - заборгованість за відсотками.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Стягуючи заборгованість за кредитним договором № 102580439 від 11.01.2022 року, суд виходив з наявності у справі належних доказів укладення вказаного кредитного договору в елеронній формі, доказів перерахування відповідачці кредитних коштів, даних про відступлення прав вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаним кредитним договором та невиконанням ОСОБА_1 взятих зобов`язань за означеним кредитним договором. При цьому, судом здійснено перерахунок відсотків за користування кредитом у межах строку дії договору за 30 днів та відмовлено у стягненні заборгованості за комісією.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З кредитного договору № 102580439 від 11.01.2022 року, укладеного між ТОВ Мілоан та відповідачкою, вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця та ОСОБА_1 підписала його одноразовим ідентифікатором R89019 11.01.2022 о 18:02, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21)

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що суд без належних доказів визнав факт укладення між відповідачкою та первісними кредиторами цього.кредитного договору, є неспроможними.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що платіжне доручення 37964164 не є належним доказом отримання нею коштів за кредитним договором № 102580439 від 11.01.2022 року, колегія суддів їх відхиляє, оскільки вважає, що надане платіжне доручення 37964164 відповідно до статті 1 Закону України від 30 червня 2021 року № 1591-ІХ "Про платіжні послуги" відповідає вимогам платіжного документа, та у ньому міститься посилання на призначення платежу - Кошти згідно договору 102580439, отримувачем вказано ОСОБА_1 та вказано її РНОКПП НОМЕР_2 .

Водночас колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, що б дало можливість відхилити ті обставини, на які посилалася позивач як на підставу своїх позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо відсутності у справі належних доказів переходу прав вимоги від від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 102580439 від 11.01.2022 року

Так, відповідно до пункуту 1.2. Договору факторингу перехід від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

16.07.2024 року представники ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №16072024 від 16.07.2024.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 16.07.2024 року до Договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 року, грошова вимога до ОСОБА_1 за договором № 102580439 від 11.01.2022 року в сумі 14945 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7175 грн. - сума заборгованості за відсотками; 770 грн. - заборгованість за комісією.

Таким чином, вищезазначеними належними та допустимими доказами підтверджується факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102580439 від 11.01.2022 року від первісного кредитора до позивача.

Відсутність доказів на підтвердження оплати за договором факторингу, з урахуванням встановлених фактичних обставин даної справи (договором факторингу було передбачено, що право вимоги до нових кредиторів переходить з моменту підписання сторонами акту-прийому передачі реєстру боржників), не спростовує факту набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором № 102580439 від 11.01.2022 року.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 102580439 від 11.01.2022 року.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором №/765475 від 23.01.2022 року колегія суддів вважає таким, що не відповідає вимогам закону.

Задовольняючи позовні в цій частині, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач у підтвердження заявлених вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується із указаним висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом положень ст. 12, ст. 13, ст. 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє сторону спору, у першу чергу позивача, від обов`язку доведення перед судом тих обставин, на які вона посилається у підтвердження своїх вимог або заперечень (ст.81 ЦПК України).

За змістом ст.1077, ст.1078 ЦК України фактор вправі передати в розпорядження клієнта лише право дійсної грошової вимоги. При цьому відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються.

Відповідно до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» клієнт гарантує і відповідає перед фактором за дійсність грошових вимог (п.1.5, 2.1.7, 2.2.1,).

Отже, за змістом наведених нормативних актів (закону і договору) позивач як фактор мав право отримати від клієнтів докази існування заборгованості за укладеними кредитним договором із відповідачем.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (подібні висновки містить постанова Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 20 травня 2022 року у справі № 336/4796/18, від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19).

У постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами існування заборгованості за кредитним договором.

Позиція відповідача в ході розгляду справи ґрунтується на запереченні факту отримання коштів за кредитним договором № /765475 від 23.01.2022 року та відсутності у даній справі будь яких доказів з цього приводу.

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження заявлених вимог позивач не подав суду будь яких документів про перерахування коштів на користь відповідача за вищевказаним кредитним договором.

Оцінивши всі докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт виплати ОСОБА_1 грошових коштів саме за кредитним договором №/765475 від 23.01.2022 року та існування у позичальника заборгованості за цим кредитним договором.

Щодо наданого розрахунку заборгованості, у якому на думку позивача наявна інформація про отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором № /765475 від 23.01.2022 року та які надано на підтвердження суми боргу, то такого розрахунку недостатньо для висновку щодо отримання кредитних коштів та порушення останнім обов`язку щодо їх повернення.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Крім того, у позовній заяві представник позивача просив розглянути справу без його участі, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду із цим позовом, повинен був надати первинні документи, які підтверджують перерахування на рахунок відповідач чи видачу йому коштів за кредитним договором № /765475 від 23.01.2022 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором №/765475 від 23.01.2022 року в сумі 5250 грн., з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2250 грн. - сума заборгованості за відсотками, оскільки у справі відсутні докази виконання попередніми кредиторами своїх зобов`язань з передачі кредитних коштів відповідачу.

Тому, доводи апеляційної скарги з цього приводу, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищенаведене, рішення Борщівського районного суду від 26.05.2025 року в частині задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором №/765475 від 23.01.2022 року в сумі 5250 грн. слід скасувати, постановивши у відповідній частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволення позову ТОВ "Фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №/765475 від 23.01.2022 року.

Відповідно резолютивну частину оскаржуваного судового рішення про загальний розмір заборгованості за кредитними договорами слід змінити, зменшивши суму стягнення з 14875 грн. (визначена судом сума боргу) до 9625 грн.

За приписами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішенням суду першої інстанції стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1955 грн сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що даною постановою відмовлено у задоволенні позову про стягнення з відповідачки в користь позивача заборгованості за кредитним договором №/765475 від 23.01.2022 року у розмірі 5250 грн., враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат, фактичний розмір задоволених вимог із урахуванням даної постанови - 41.77% сплачений позивачем судовий збір у суді першої інстанції у розмірі 1264,79 грн. (3028/100х41,77) підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Крім того, враховуючи розмір задоволених вимог апеляційної скарги - 35.29% з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1602,87 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Зважаючи на те, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню 1264,79 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, тоді як з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1602,87 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги, тому колегія суддів приходить до висновку про можливість стягнення із ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 різниці суми судового збору, яка становить 338,08 грн. (1602,87 грн. - 1264,79 грн.).

Щодо вимог про стягнення витрат за професійну правничу допомогу в апеляційному суді.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 10000 грн. витрат за надану професійну правничу допомогу в апеляційному суді.

ОСОБА_1 надано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема:

договір про надання правової допомоги від 09.06.2025 року, згідно якого адвокат Дейнюк М.П. надає ОСОБА_1 професійну правничу допомогу в апеляційному суді щодо: складання апеляційної скарги на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2025 року у даній справі (п. 1.1 договору); вартість 10000 грн., який повністю сплачений клієнтом станом на дату підписання цього договору;

акт про надання правничої допомоги до вищевказаного договору, де вказано перелік послуг наданих адвокатом клієнту та визначено гонорар адвоката у розмірі 10000 грн.

свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Дейнюк М.П. серії ПТ №843;

докази надсилання апеляційної скарги з додатками - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» висловило заперечення щодо заявлених відповідачем до стягнення витрат за надану професійну правничу допомогу в апеляційному суді, посилаючись на те, що розмір заявлених до стягнення витрат є завищеним та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості.

Ознайомившись з матеріалами справи, доданими до заяви доказами розміру понесених витрат на правничу допомогу, запереченнями щодо розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат розміру задоволених позовних вимог суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статті 15 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Проаналізувавши надані відповідачкою докази про понесені витрати за надану професійну правничу допомогу в апеляційному суді, враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат розміру задоволених позовних вимог (вимоги апеляційної скарги задоволено на 35.29%), колегія суддів вважає, що існують правові підстави для стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 3529 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції (10000 грн./100х35,29).

Крім того, ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 6000 грн. витрат за надану професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

До відзиву на позовну заяву відповідачкою надано надано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема:

договір про надання правової допомоги від 25.04.2025 року, згідно якого адвокат Дейнюк М.П. надає ОСОБА_1 професійну правничу допомогу в суді першої інстанції:

акт про надання правничої допомоги до вищевказаного договору, де вказано перелік послуг наданих адвокатом клієнту та визначено гонорар адвоката у розмірі 6000 грн.(зустріч та усна консультація клієнта, юридичний аналіз наданих клієнтом документів, аналіз нормативного регулювання та судової практики, складання відзиву на позовну заяву);

докази надсилання відзиву з додатками - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

Заяв про зменшення заявлених до стягнення витрат за надану професійну правничу допомогу відповідачу в суді першої інстанції ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не подано.

Проаналізувавши надані відповідачкою докази про понесені витрати за надану професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат розміру задоволених позовних вимог (вимоги позовної заяви задоволено на 41,77 %), колегія суддів вважає, що існують правові підстави для стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 3493,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції (6000 грн./100х58,23).

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Борщівського районного суду від 26 травня 2025 року в частині задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором №/765475 від 23.01.2022 року в сумі 5250 грн - скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №/765475 від 23.01.2022 року.

Рішення Борщівського районного суду від 26 травня 2025 року в частині визначення загального розміру заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню, слід змінити, зменшивши суму стягнення з 14875 грн до 9625 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" в користь ОСОБА_1 338,08 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" в користь ОСОБА_1 7022,80 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій.

В решті рішення Борщівського районного суду від 26 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Постанову апеляційного суду складено 18 вересня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.