Справа № 615/1099/25
Провадження № 2/615/329/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретар судового засідання Клименко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на самочинно побудовану нежитлову будівлю,

встановив:

06.06.2025 представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на самочинно побудовану нежитлову будівлю.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що між позивачем та Валківською міською радою укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,0050 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, строком на 25 років. У грудні 2023 року позивач збудував на цій ділянці нежитлову будівлю станцію технічного обслуговування, загальною площею 61,2 кв. м. З метою введення в експлуатацію нежитлової будівлі звернувся із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, проте наказом сектору архітектури та містобудування Валківської міської ради № 10-02/7 від 14.05.2025 відмовлено через відсутність детального плану території та застарілий генеральний план м. Валки 1972 року.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 09.06.2025 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку загального позовного провадження.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК порядку сторони не скористалися.

Представник позивача надала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача міський голова Скрипніченко В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.11.2023 між позивачем та Валківською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0050 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, строком на 25 років.

09.12.2023 договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав.

За умовами договору (п.24) орендар (позивач) має право зводити, за письмовою згодою орендодавця (відповідача) на земельній ділянці необхідні будівлі та споруди.

Згідно із п.5, на земельній ділянці, що передається в оренду, відсутні недоліки, які можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Цього ж року позивач збудував на цій ділянці нежитлову будівлю станцію технічного обслуговування, загальною площею 61,2 кв. м. , що підтверджується даними технічного паспорту, виготовленого КП «Валківське БТІ» 13.11.2024.

З витягу з Реєстру будівельної діяльності, щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу № ТО01:8324-3520-2765-7544, складеного сертифікованим експертом ОСОБА_3 (АЕ 005097),. встановлена відповідність об`єкта вимогам чинних Державних будівельних норм, наявність технічної можливості надійної та безпечної експлуатації об`єкту.

Але наказом Сектору архітектури та містобудування Валківської міської ради № 10-02/7 від 14.05.2025 відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на об`єкт будівництва, оскільки земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0882, не відповідає намірам забудови.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

За ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

В ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч.4 ст.373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

За ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

П.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», що за ст.376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником (користувачем) земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

З вимог ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

В ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За ч.2 ст.5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Згідно із порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Наведений висновок узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 27 травня 2015 року у справі N 6-159цс15, від 02 грудня 2015 року у справі N 6-1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04 червня 2018 року у справі N 640/13030/16-ц (провадження N 61- 1073св17) та від 18 лютого 2019 року у справі N 308/5988/17 (провадження N 61- 39346св18).

З огляду на встановлені обставини, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на самочинно побудовану нежитлову будівлю станцію технічного обслуговування, розташована на території Валківської міської територіальної громади Богодухівського району Харківської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на самочинно побудовану нежитлову будівлю станцію технічного обслуговування, згідно технічного паспорта № 3607, що розташована на земельній ділянці кадастровий номер :03:000:0882 за адресою: АДРЕСА_1 на території Валківської міської територіальної громади Богодухівського району Харківської області

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова