Справа № 362/1988/25
Провадження 2/362/2046/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"22" вересня 2025 р.

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. перевірив на предмет відповідності вимогам закону матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради Київської області, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини й

установив:

Позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою, в якій просить встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно виховує та утримує свою дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 вересня 2025 року суд відповідно до частини восьмої статті 187 ЦПК України отримав інформацію про зареєстроване в місце проживання відповідача.

Однак, дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Так, відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом положень зазначених норм права розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Суд забезпечує захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються, шляхом здійснення провадження у справах.

Для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний позивачем спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним.

Позовне провадження - це вид провадження у судовому процесі, у якому розглядається спір двох сторін (позивача та відповідача), який виникає з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

У справах позовного провадження факт самостійного утримання та виховання дитини, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом із тим, вимога про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (подібна позиція ВП ВС викладена у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц).

Звертаючись до суду з даним позовом у порядку позовного провадження, позивач зазначає, що заявлена ним вимога підлягає вирішенню у межах спору про право.

Так, ВП ВС у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, на яку послався позивач у позовній заяві, виснувала, що оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частини першої статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Позивач просить суд встановити факт самостійного утримання та виховання дитини. Проте, встановлення такого факту можливе лише при вирішення судом спору між батьками щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини, про що має бути заявлена конкретна позовна вимога цивільно-правового характеру.

Зі змісту даної позовної заяви не вбачається вимоги позовного характеру, як і не зазначені обставини порушення, невизнання або оспорювання його права іншими особами, зокрема відповідачем по справі. Зокрема, позивач зазначає, що відповідачка надала відповідну згоду на проживання дитини з батьком.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог процесуального законодавства, що забезпечує прийняття суддею заяви та порушення ним провадження у справі. Значення елементів позову також полягає у тому, що за ними визначаються межі судового розгляду, адже суд відповідно до статті 13 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог.

Окрім того, у позовній заяві не наведено обставин, які б свідчили про неможливість встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини в порядку окремого провадження.

Зі змісту позовної заяви також вбачається, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини є необхідним для позивача з метою отримання відстрочки від мобілізації, оскільки він самостійно виховує та утримує дитину.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані усиновлювачі, на утриманні яких перебуває дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років. Так само, ця обставина є підставою для звільнення з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Тобто, встановлення факту, щодо якого подано позовну заяву, матиме вплив на інтереси відповідного органу комплектування та соціальної підтримки.

Однак, позивач не надав відомостей щодо військового обліку та не залучив до участі у справі відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в якості третьої особи.

Таким чином, позивачу належить обґрунтувати підстави звернення до суду в порядку позовного провадження, визначитись зі складом учасників справи, чиї суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками позивача при встановленні факту самостійного виховання та утримання дитини, та подати до суду належним чином оформлену позовну заяву та її копії відповідно до кількості учасників справи.

З цих підстав позовну заяву належить залишити без руху.

Керуючись статтею 185 ЦПК України, суд

постановив:

1. Залишити без руху позовну заяву.

2. Надати позивачу строк у сім днів із дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, наведених у мотивувальній частині ухвали.

3. Направити (вручити) позивачу (його представнику) копію цієї ухвали.

4. Роз`яснити, що у разі виконання позивачем вимог цієї ухвали у встановлений строк позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя О.В. Попович