єдиний унікальний номер справи 554/8465/25
номер провадження 2-о/546/29/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., заявниці ОСОБА_1 , представниці заявниці Анопольської Р.В., заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Анопольська Руслана Володимирівна, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Міністерство оборони України та військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

установив:

У червні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Полтави звернулася представниця заявниці ОСОБА_3 із вищезазначеною заявою, у якій зазначила, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2013 року до моменту мобілізації останнього, а саме до 27.03.2024, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 у квартирі ОСОБА_4 . Сім`я заявниці складалася з неї та її цивільного чоловіка ОСОБА_4 . Спільних дітей подружжя не мало. За час проживання однією сім`єю з 2013 року, як чоловіка та дружини (без реєстрації шлюбу) подружжя вело спільне господарство, мало спільний сімейний бюджет, займалося благоустроєм квартири чоловіка заявниці. Так, у вказаній квартирі заявниця та її цивільний чоловік ОСОБА_4 робили ремонт, оплачували комунальні послуги, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Зустрічалися з друзями, батьками та дітьми заявниці від першого шлюбу. Як подружжя, заявниця та ОСОБА_4 доглядали за його батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою похилого віку та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України цивільний чоловік заявниці - ОСОБА_2 вступив до лав Збройних Сил України та був зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 . З моменту мобілізації ОСОБА_2 а саме з 27.03.2024, заявниця самостійно продовжила вести домашнє господарство, сплачувати комунальні платежі, доглядала за батьком ОСОБА_2 , підтримувала та надихала свого чоловіка. ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_2 з пошуком необхідної амуніції, передавала останньому продуктові та речові посилки та чекала відпустки останнього, оскільки саме після мобілізації ОСОБА_2 , після 10 років спільного проживання вони прийняли рішення про офіційну реєстрацію шлюбу. Проте 30.07.2024 заявниця отримала сповіщення від ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що її чоловік «… стрілець санітар 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , головний сержант ОСОБА_4 зник безвісти 23.07.2024, мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну поблизу н.п. Залізне Бахмутського району Донецької області».

Після отримання вищевказаного сповіщення заявниця почала вживати дії щодо пошуку її цивільного чоловіка, зокрема зверталася до військової частини НОМЕР_1 . Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2024 №2780 за результатами проведеного службового розслідування факт зникнення безвісти 23.07.2024 цивільного чоловіка заявниці, військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердився.

Після цього заявниця звернулася із відповідною заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо отримання грошового забезпечення та інших коштів, належних зниклому безвісти військовослужбовцю ОСОБА_4 .

Однак листом від 24.10.2024 №16805 ІНФОРМАЦІЯ_5 у нарахуванні грошових коштів ОСОБА_1 , яка є «цивільною дружиною» військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 у зв`язку з невідповідністю до пункту 7 Постанови КМУ від 30.11.2016 №884.

Ураховуючи викладене, заявниця, як цивільна дружина, позбавлена можливості володіти інформацією щодо місця знаходження ОСОБА_4 та вчиняти будь які інші дії щодо його пошуку, а також ініціювати питання щодо виплати грошових коштів належних її цивільному чоловіку ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що у позасудовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю неможливо, у заявниці виникла необхідність звернутися до суду із даною заявою.

Посилаючись на викладені обставини, положення ЦПК України, СК України, представниця заявниці просила встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2013 року до моменту мобілізації останнього (27.03.2024) без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

09 червня 2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави постановлено передати на розгляд за підсудністю дану справу до Решетилівського районного суду Полтавської області.

Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 16 липня 2025 та призначене судове засідання на 13 серпня 2025 року.

08 серпня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли пояснення представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України Лисенка В.Ю., у яких він зазначив, що заява ОСОБА_1 не підлягає та не може бути розглянута в порядку окремого провадження, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 повинна бути залишена без розгляду. При цьому вказав, що суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року в справі № 761/16799/15-ц. Представник заінтересованої особи указував, що від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання грошової допомоги. При цьому, даний факт повністю заперечується заінтересованою особою Міністерством оборони України. Таким чином, у заявниці фактично виник спір, зокрема, з сином військовослужбовця. Ураховуючи те, що наявний спір про право, який вирішується у позовному провадженні, заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, а також роз`яснити заявниці її право звернутися з даними вимогами в порядку позовного провадження. Також вважає, що за необхідне просити суд витребувати від Решетилівського відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копій актових записів цивільного стану про народження, народження дітей, наявність батьків відносно ОСОБА_4 (а. с. 122 123).

Ухвалою суду від 13 серпня 2025 року було витребувано у Новосанжарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копії актових записів про народження дітей (у разі їх наявності), батьком яких зазначений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим судове засідання було відкладено на 17 вересня 2025 року.

14 серпня 2025 року від представниці заявниці ОСОБА_3 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на пояснення та клопотання про залишення заяви без розгляду Міністерства оборони України, у яких вона зазначила, що

Міністерство оборони України помилково вважає, що сам факт подання заперечень заінтересованої особи, автоматично створює у даній справі спір про право, оскільки у данному випадку, спір про право відсутній, так як Заявниця не висуває жодних майнових вимог чи претензій до заінтересованих осіб, зокрема до Міністерства оборони України. Метою подання заяви до Суду є лише встановлення юридичного факту багаторічного спільного проживання заявниці із ОСОБА_4 . Визнання вказаного факту надасть Заявниці законних підстав для можливості комунікації з органами військового управління та подальшої реалізації прав, що виникають у члена сім`ї військовослужбовця. Разом з тим, вирішення в судовому порядку спору про право, можливе лише в позовному провадженні. Однак, у даному випадку заявниця не звертається з позовом про стягнення грошових коштів, а лише просить встановити факт, який станом на момент розгляду даної справи судом, не створює і не може створити заявниці право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки, юридично підтвердженого факту загибелі ОСОБА_4 , а ні матеріали справи, а ні пояснення Міністерства оборони України, не містять, що само по собі виключає можливість Заявниці претендувати на будь-які ОГД, та як наслідок самовиключає можливість Міністерства оборони України, стверджувати про вже існуючий спір про право.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17.06.2020 року по справі №303/7970/18 зазначив: «Вирішення в судовому порядку спору про право можливе лише в позовному провадженні. Однак у даному випадку заявник не звертається з позовом про стягнення грошових коштів, а лише просить встановити факт, який у подальшому може стати підставою для звернення з вимогою про виплату грошового забезпечення. Тобто, на даному етапі, між сторонами не виникло спору про право». Постанова Верховного Суду від 25.04.2024 року по справі №200/1000/22 підтверджує, що «встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу не може бути кваліфіковано як спір про право... якщо особа не заявляє вимог майнового характеру, а лише просить встановити факт для подальшого звернення до відповідних органів».

З огляду на викладене, на думку заявниці, факт того, що Міністерство оборони України заперечує проти розгляду справи в порядку окремого провадження, не доводить існування у межах вказаних правовідносин наявність вже існуючого спору про право та як наслідок можливість залишити вказану заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу без розгляду (а. с. 141 143).

Заявниця ОСОБА_1 суду повідомила, що із ОСОБА_4 вона познайомилася у 2013 році через оголошення, оскільки потрібен був догляд за його мамою, яка хворіла. В 2015 році вона переїхала жити до ОСОБА_4 і його матері для повноцінного догляду за нею, і приблизно з цього часу у них із ОСОБА_4 виникли почуття один до одного. У 2021 році мама ОСОБА_4 померла. Вони мали намір одружитися, навіть ОСОБА_5 купив їй обручку, проте різні обставини ставали на заваді цьому. У 2024 році він був мобілізований до лав ЗСУ, а вона залишилася проживати у його квартирі. Під час служби ОСОБА_4 вона оплачувала комунальні послуги, підтримувала його, купувала необхідні йому речі. Тому просила заяву задовольнити.

Представниця заявниці ОСОБА_3 також просила заяву задовольнити, оскільки заявниця на даний час позбавлена можливості здійснювати будь які дії, пов`язані пошуком зниклого безвісті її цивільного чоловіка ОСОБА_4 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 суду повідомив, що останні двадцять років він працював разом зі своїм сином ОСОБА_4 та знав все, що відбувається нього в житті. Він бачив як у його життя прийшла ОСОБА_1 , як у них починалися стосунки. Разом вони починали жити приблизно з 2015 року. Він хоча і проживав окремо, проте всі ці обставини йому добре відомі як особисто, так і зі слів його сина, який розповідав, що вони із ОСОБА_1 живуть як чоловік та дружина. Вони разом сім`ями відмічали дні народження та інші свята. Зазначив, що ОСОБА_1 він сприймав як свою невістку.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а. с. 140), у письмових поясненнях просив розгляд справи проводити за відсутності представника заінтересованої особи.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином (а. с. 138), заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд, заслухавши заявницю, її представницю та свідків, дослідивши письмові докази, доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що місце проживання заявниці ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 14).

Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 17).

Згідно копії листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30.07.2024 №1/17079, адресованого ОСОБА_1 , її цивільний чоловік стрілець санітар 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 головний сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зник безвісти 23.07.2024, мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну поблизу н.п. Залізне Бахмутського району Донецької області (а. с. 18).

Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2024 №4425 за фактом зникнення безвісти 23.07.2024 головного сержанта ОСОБА_4 було призначено службове розслідування (а. с. 19).

Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 29.07.2024 з приводу зникнення безвісти 23.07.2024 під час виконання бойового завдання ОСОБА_4 було зареєстроване кримінальне провадження, правова кваліфікація ч.1 ст. 115 КК України (а. с. 20).

Листом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2024 №11323, зокрема ОСОБА_2 було повідомлено, що у зв`язку з неповним переліком поданих документів до заяви, комісією було прийнято рішення повернути на доопрацювання заяву ОСОБА_2 , який є батьком військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 . До заяви необхідно додати витяг з реєстру актів цивільного стану про наявність (або відсутність) шлюбу та дітей військовослужбовця (а. с. 21).

Листами командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2024 №11493 та від 24.10.2024 №16805, зокрема ОСОБА_1 було повідомлено, що за результатами розгляду комісія дійшла висновку відмовити в нарахуванні грошових коштів ОСОБА_1 , яка є цивільною дружиною військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 у зв`язку з невідповідністю до пункту 7 Постанови КМУ від 30.11.2016 №884. Непередбачувана категорія цивільна дружина (а. с. 22, 23).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а. с. 25).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а. с. 29).

Крім того, на підтвердження викладених у заяві обставин стороною заявниці було долучено копію виписки по надходженням по картці ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 06.09.2024, відповідно до якої у квітні 2024 року, травні 2024 року, червні 2024 року, липні 2024 року на рахунок ОСОБА_1 ОСОБА_4 неодноразово перераховувалися грошові кошти у сумі 1000,00 гривень, 2000,00 гривень, 3000,00 гривень, 6000,00 гривень, 10000,00 гривень, 17000,00 гривень та інші суми (а. с. 31 32).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.11.2011 квартира АДРЕСА_4 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а. с.33).

Згідно договору дарування, укладеного 21.05.2011, ОСОБА_7 передала у власність, а її син ОСОБА_4 прийняв у власність безоплатно частку квартири АДРЕСА_4 (а. с. 35).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 33917253 від 23.04.2012 квартира АДРЕСА_4 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а. с.33).

Згідно технічного паспорту на указану квартиру її власником є ОСОБА_4 (а. с. 37 - 38).

Відповідно до акту про фактичне місце проживання від 21.05.2025 за підписом сусідів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , заявниця ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня мобілізації 28.03.2024 з 2013 року (а. с. 39).

Також заявницею було надано електронне листування у месенджері між нею та абонентом, який зазначений як « ОСОБА_11 » та спільні фотографії ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , датовані 2022 2024 роками (а. с. 40 56, 91 - 96).

Згідно наданих стороною заявниці копій квитанцій ОСОБА_1 у період з червня 2024 року по квітень 2025 року оплачувала комунальні послуги, які надавалися за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 57 76).

Окрім того, на ухвалу суду від 13.08.2025 від Новосанжарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист від 20.08.2025 №285/30.24-35, відповідно до якого за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актових записів про народження дітей у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 150).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що знає ОСОБА_12 і його дружину дуже давно, оскільки вони проживають в одному під`їзді: вона на другому поверсі, а вони на третьому. ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_5 років десять. При зустрічі ОСОБА_4 їй говорив, що то його дружина.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що з ОСОБА_14 він познайомився в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_9 », де той працював барменом. Дружили вони з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 близько двох років, він бачив як вони люблять один одного. До цього він їх теж бачив разом, але тоді ще особисто не знав. Він також неодноразово був у гостях у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що ОСОБА_1 він знає близько десяти років, коли вона почала доглядати за матір`ю ОСОБА_4 , а потім вони почали жити разом та між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 виникли почуття, як між чоловіком та жінкою.

Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

У постанові від 13 вересня 2023 року у справі №552/4291/22 Верховний Суд вказав, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства тощо.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17).

Окрім того улисті Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право.

У заяві представниця заявниці просила встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2013 року і до моменту мобілізації останнього.

Суд звертає увагу, що дана обставина підтверджується лише показанням свідків та заінтересованої особи.

Однак показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16.

Суд зазначає, що акт про фактичне місце проживання від 21.05.2025 був підписаний сусідами: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які були допитані у судовому засіданні у якості свідків, а тому за відсутності інших належних доказів, даний доказ не може поза розумним сумнівом доводити вказану обставину.

Надані заявницею спільні фотографії заявниці з ОСОБА_4 свідчать про спільний відпочинок та спільне святкування свят, проте вони не свідчать про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. До того ж указані фотографії містять відмітки дат, починаючи з 27 травня 2022 року. Посилання заявниці ОСОБА_1 у судовому засіданні на те, що до 2022 року у неї був відсутній телефон з можливістю фотографування суд вважає непереконливим.

Електронне листування у месенджері «Вайбер» між заявницею та ОСОБА_4 підтверджує факт перебування у близьких стосунках як чоловіка та жінки, а зміст та характер переписки, зокрема щодо того, що ОСОБА_4 неодноразово просив ОСОБА_1 купити йому відповідну військову амуніцію, може свідчити про наявність взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. Проте указане листування не підтверджує тривалість їхніх стосунків саме з 2013 року, оскільки датоване травнем липнем 2024 року.

Щодо наданої виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , якою підтверджено надходження на її рахунок грошових коштів від ОСОБА_4 , то пересилання коштів на рахунок заявниці, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Окрім того суд звертає увагу, що на запитання суду заявниця відповіла, що під час проживання із ОСОБА_4 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано нещодавно.

Так, заявницею на вимогу суду було долучено до матеріалів справи копію заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12.06.2024, яким шлюб, укладений між ОСОБА_15 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 серпня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського міськвиконкому, було розірвано (а. с. 157).

Надаючи оцінку указаній обставині, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Отже позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_4 у період з 2013 року до 27 березня 2024 року суперечить вимогам статті 25 СК України, оскільки попередній шлюб заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_15 був розірваний лише 12 червня 2024 року.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 755/18012/16-ц з подібними правовідносинами.

Суд не приймає посилання заявниці та її представниці про те, що фактично шлюбні відносини були припинені багато років тому, а шлюб не було розірвано, оскільки не було відомо місце проживання колишнього чоловіка заявниці, оскільки дана обставина не має правового значення з огляду на положення статті 25 СК України.

Указана обставина унеможливлює встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо твердження представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Лисенка В.Ю. про необхідність залишення судом без розгляду заяви ОСОБА_1 у зв`язку із наявністю спору про право, суд зазначає що представником заінтересованої особи не було конкретизовано, який саме спір існує із заявником.

При цьому суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за зниклими безвісти військовослужбовцями зберігається виплата грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України (пункт 7-1 цього закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі Порядок № 884).

При цьому, як передбачено у пункті 6 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється: дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені).

Тобто у таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання грошового забезпечення, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.

Відповідно, між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України такого спору бути не може, оскільки ця заінтересована особа не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

У свою чергу посилання представника Міністерства оборони України Ляшенка О.О. навиникнення та існування спору про право між ОСОБА_1 та іншими членами родини загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 спростовується листом Новосанжарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.08.2025 №285/30.24-35, відповідно до якого за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актових записів про народження дітей у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та показаннями батька ОСОБА_4 ОСОБА_2 , який зазначив, що між ним та ОСОБА_1 відсутній будь який спір про право на отримання грошової допомоги.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 263-265, 293, 294, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Анопольська Руслана Володимирівна, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Міністерство оборони України та військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників судового процесу:

Заявниця ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Представниця заявниці Анопольська Руслана Володимирівна, адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 , адреса: код ЄДРПОУ НОМЕР_8 .

Заінтересована особа Міністерство оборони України, адреса: проспект Повітряних сил України, буд. 6, м. Київ, 03168, .

Повне рішення складено 18 вересня 2025 року.

Суддя Ю. В. Зіненко