Справа № 635/38/25
Провадження №2/635/2861/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року селище Покотилівка Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко І.Е.,

секретар судового засідання Козлюк Е.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ,Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Харківської районної державної нотаріальної контори , в якому просить суд зняти обтяження у виді арешту з майна, а саме з житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.05.1997 року, який зареєстровано в реєстрі № 386 та посвідчено приватним ОСОБА_4 .

З метою укладення договору купівлі продажу належного їй нерухомого майна, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Мангушевої Ольги Степанівни, але нотаріусом було відмовлено у посвідченні договору в зв`язку з наявністю обтяження нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2025 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області справу було призначено до судового розгляду.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

За таких обставин суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін за доказами, наявними у справі.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 (надалі - Позивач) є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.05.1997 року, який зареєстровано в реєстрі № 386 та посвідчено приватним ОСОБА_4 .

Договір було зареєстровано в Харківському міжміському бюро Технічної інвентаризації, за №2798, книга № 22, про що свідчить відмітка на договорі.

Відповідно до договору визначено, що заначений житловий будинок з надвірними будівлями до цього часу нікому іншому не продані не подаровані, в спорі і під забороною не перебувають, прав на них у третіх осіб немає.

Нерухоме майно належало попередньому власнику на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Харківською універсальною біржею 16.11.1994 р. № У-II-1369-Н, зареєстрованому в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 20.12.1995 р. за № 2798 книга № 22.

Вищезазначене свідчить про той факт, що Позивач на момент вчинення правочину не знала про наявність обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно.

Відповідно до довідки № 222/223 від 01.02.2024 року, яка надана КП «ХРБТІБРС» підтверджено, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 згідно договору купівлі продажу житлового будинку, посвідченого Полторацькою Л.М. ПН ХРНО Харківської області 31.05.1997 р № 386, про що в бюро 11.06.1997 внесено запис до книги № 22 реєстр № 2798.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-024 від 11.06.2024 встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :00:047:0029, місце розташування АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .

З метою укладення договору купівлі продажу належного їй нерухомого майна, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Мангушевої Ольги Степанівни, але нотаріусом було відмовлено у посвідченні договору в зв`язку з наявністю обтяження нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 382428501 від 11.06.2024 року (копія додається) встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 накладено арешт:

Реєстраційний номер обтяження: 3220757

Підстава обтяження: договір застави, б/н, 13.08.1974, Стройбанк м. Харків

Об`єкт обтяження: будинок АДРЕСА_1

Заявник Перша державна нотаріальна контора Харківського р/ну

Статтею 2 Закону України «Про національний банк України» визначено, що Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

ОСОБА_1 звернулася до Національного банку України з заявою про надання інформації та надання відомостей необхідних для зняття заборони відчуження.

Національний банк у своєму листі № 14-0004/55381 від 22.07.2024 року надав інформацію, що станом на 22.07.2024 року у Державному реєстрі банків відсутні відомості про реєстрацію, ліквідацію та правонаступника Будбанк СРСР (копія додається).

У зв`язку з реорганізацією банківської системи СРСР у 1987 році Будбанк СРСР був реорганізований у Промбудбанк СРСР. Згідно з пунктом 2 Постанови Верховної Ради Української РСР Про порядок введення в дію Закону України Про банки і банківську діяльність від 20.03.1991 № 873-ХІІ Український республіканський банк державного комерційного промислово- будівельного банку Укрпромбудбанк з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами оголошений Верховною Радою України власністю України.

27.09.1991 Національний банк України зареєстрував статут Державного комерційного промислового-будівельного банку України (далі - Промбудбанк України), про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1.

09.04.1992 Національний банк України анулював реєстрацію Промбудбанку України (протокол засідання Правління Національного банку України від 09.04.1992 № 1), про що здійснено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків.

Станом на 05.07.2024 Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію Національним банком України банку, який став правонаступником Будбанку СРСР.

Отже, з моменту ліквідації Будбанку та за відсутності будь-якого з його правонаступників, підстава для продовження існування обтяження за № 3220757 у вигляді заборони на нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого є позивач, яке було здійснене на підставі Договору застави, б/н, від 13.08.1974 р., видавник: Будбанк м. Харків відпала, а тому таке порушує права позивача. Відтак, Позивач, вважає доведеним, що наявність вищевказаного обтяження нерухомого майна позбавляє його можливості реалізувати свої права, встановлені законодавством.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для скасування спірного обтяження у зв`язку із втратою підстав для їх накладання.

Суд зазначає, що будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Загальний стандарт «справедливого балансу» - це стандарт захисту від втручання в право власності в рамках ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод передбачений в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції». Втручання в право власності повинно бути визначене в чітко встановленому правовому джерелі в внутрішньодержавній правовій системі. В прецедентному праві Європейського Суду оцінюються всі випадки втручання в право власності під єдиним принципом справедливого балансу.

Втручання повинно відповідати вимогам законності. Вимоги законності виходять з принципу «верховенства права» - одного із основоположних принципів демократичного суспільства, який міститься у всіх статтях Конвенції.

В обох контекстах слід приймати до уваги досягнення справедливого балансу між конкуруючими інтересами.

Недотримання принципу пропорційності (співмірності) буде порушенням ст. 1 Першого Протоколу щодо права особи на мирне володіння своїм майном.

В даному випадку вимоги «справедливого балансу» щодо втручання в право власності позивача не дотримані, адже вона позбавлена можливості у визначений законом спосіб оформити свої спадкові права та отримати документи на спадкове майно.

Суд зазначає, що утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положенняст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на спадщину, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

За таких обставин, наявність накладеного арешту на спадкове майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту з нерухомого майна, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16, 316, 321, 328, 391, 1216, 1219, 1220, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.4, 10, 76-82, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Харківської районної державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно з житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме:

Реєстраційний номер обтяження: 3220757

Підстава обтяження: договір застави, б/н, 13.08.1974, Стройбанк м. Харків

Об`єкт обтяження: будинок АДРЕСА_1

Заявник Перша державна нотаріальна контора Харківського р/ну

та виключити вказані відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Харків, вул. Євгена Котляра, буд. 4, .

Суддя Бондаренко І.Е