Провадження № 2/742/1970/25
Єдиний унікальний № 742/4008/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2025 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В.,за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», представник позивача Лебідь Каріна Віталіївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача звернувся до суду, через електронний суд, з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 04.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання на 17.09.2025.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно позовної заяви та відповіді на відзив, просили розгляд справи проводити без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.
Відповідач та його представник адвокат Денисенко С.В. в судове засідання також не з`явились, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Також зазначили, що очікують понести витрати по сплаті витрат на професійну правничу допомогу у орієнтованому розмірі 10 000 грн., документальне підтвердження судових витрат відповідача буде надано до суду в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.
Відповідно до письмової відповіді на відзив, позивач зазначає, що кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами спірного правочину. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту ви конав, та надав позичальнику грошові кошти розміром 8000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , котру позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Зокрема ТОВ «ПрофітГід» надає позивачу послуги щодо перерахування кредитних коштів позичальником та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами укладеними між позичальниками та ТОВ «Бізнес Позика». Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний відповідачем при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. І наданий позивачем разом з позовною заявою доказ перерахування кредитних коштів у вигляді довідки з платіжної системи є належним, допустимим та достатнім доказом перерахування кредитних коштів відповідачу за кредитним договором. Крім того, на виконання відповідної ухвали суду АТ «Універсал банк» надав довідку, яка підтверджує факт випуску вищевказаної банківської картки на ім`я відповідача та відкриття під неї відповідного банківського рахунку. Також банк надав виписку по вищевказаній банківській картці з якої вбачається, що відповідач справді отримав на свою банківську картку кредитні кошти в розмірі, який був передбачений кредитним договором, а саме 8000 грн. одним платежем 14.08.2023 (у день укладення кредитного договору), що узгоджується з доданим до позовної заяви доказом перерахування кредитних коштів. Відповідно до Розрахунку заборгованості за даним договором позичальник ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 3460 грн., що підтверджується відповідними довідками, які були сформовані технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн». Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує факт здійснення платежів за кредитним договором. Просили також врахувати, що процентна ставка визначена умовами договору, а саме п.2.4 Кредитного договору. Положення ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної ставки в розмірі 1%поширюються на договори про споживчі кредити, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Даний Закон набрав чинності 24.12.2023, кредитний же договір між позивачем та відповідачем був укладений 14.08.2023, і жодних додаткових угод до кредитного договору не було укладено. Крім того, з приводу правомірності нарахування комісії, вказали, що встановлена комісія за надання кредиту, яка є разовою та її розмір незмінний. Комісія за надання кредиту у кредитних договорах встановлюється не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту, а у самих кредитних договорах, які укладаються у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» та які підписуються позичальниками за допомогою одноразових ідентифікаторів.
У відповідності до письмових заперечень (на відповідь на відзив), представник відповідача просив врахувати, що позивач своє зобов`язання за умовами договору щодо надання коштів не виконало та ніяких коштів відповідачу не перерахувало. ТОВ «ПрофітГід» не являється стороною кредитного договору і у кредитному договорі відсутні умови щодо надання коштів у кредит не кредитодавцем, а третьою особою, не стороною договору. Якщо відповідач не отримував кошти від позивача, то у нього відсутній обов`язок їх повертати позивачу.
Відповідно до Додаткових пояснень позивач при вирішенні позову просив врахувати, що додана до позову довідка ТОВ «ПрофітГід» щодо перерахування кредитних коштів в розмірі 8000 грн. підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів. Дане товариство надає позивачу послуги щодо перерахування кредитних коштів позичальникам та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами укладеними між позичальниками та ТОВ «Бізнес Позика». ТОВ «ПрофітГід» надає посередницькі послуги ТОВ «БІЗПОЗИКА» на підставі Договору про надання послуг №ПГ-5 від 04.11.2020. Крім того, відповідач здійснив платіж на загальну суму 3460 грн., тобто вчинив конклюдентні дії, чим визнав факт укладення кредитного договору та факт наявності боргу. Протягом строку дії кредитного договору позичальник не звертався до позивача із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його недійсним в цілому чи його окремих пунктів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно достатті 4 ЦПКУкраїни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписамист. 5 ЦПКУкраїни здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ст.ст.12,81 ЦПКУкраїни цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» здійснює діяльність з надання фінансових послуг, зокрема кредитування /а.с.40-54/.
Також в особистому кабінеті відповідач отримав паспорт споживчого кредиту та оферту про надання кредиту, після чого здійснив її акцепт (прийняв пропозицію) на запропонованих позивачем умовах /а.с.20-21, 27-36/.
Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання споживчих кредитів, які розміщені на сайті Товариства. Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що ознайомлений з Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть та обєм зобовязань, погоджується неухильно дотримуватись їх.
Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля) UA-2663, про що свідчить візуальна форма послідовності дій /а.с.37/.
Згідно довідки АТ «Універсал банк» від 06.08.2025, наданої на виконання ухвали суду від 04.08.2025 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) банком емітовано картку № НОМЕР_1 та відкрито під неї відповідний банківський рахунок. Згідно руху коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування даної банківської карти за період з 14.08.2023 по 29.01.2024, вбачається, що14.08.2023 о 19 год. 58 хв. 10 сек. зараховано 8000 грн.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до банківської установи із заявою про розірвання кредитного договору.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
За правилами ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим підприємець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика», пройшов реєстрацію на веб-сторінці товариства. Під час здійснення реєстрації відповідач створив особистий кабінет та надав всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, дату та рік народження, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації), чим фактично надав згоду на обробку персональних даних.
Для безпосереднього оформлення кредиту відповідач обрав бажану суму кредиту, строк кредитування, самостійно вніс номер банківської картки та підтвердив, що ознайомлений з Правилами надання грошових коштів у позику.
Після прийняття позичальником умов кредитного договору 14.08.2023 ТОВ «Бізнес Позика» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір, який підписано останнім відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на особистий телефонний номер ОСОБА_1 . На спростування вказаних обставин відповідачем доказів не подано.
Наданий позивачем алгоритм укладення кредитного договору свідчить про те, що без ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 червня 2021 у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20.
Позивач, пред`явивши вимогу про стягнення заборгованості, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за нарахованими відсотками та комісією.
Відповідно до детального розрахунку заборгованості відповідач частково погашав кредитну заборгованість, а саме: 28.08.2023 1730 грн. та 12.09.2023 1730 грн., що в загальному становить 3460 грн.
Доказів повернення відповідачем позивачу отриманого кредиту за вказаним договором в повному обсязі, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованою.
Кредитний договір є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розрахунок заборгованості проведений кредитором відповідачем не спростований.
Таким чином, дослідженими доказами повно і достовірно доведено, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання по укладеному договору, в результаті чого з його вини утворилась зазначена позивачем заборгованість, а тому позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
При цьому, суд враховує, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1200 грн суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Суд дійшов до переконання, що розрахунок суми заборгованості за користування кредитними коштами, наданий суду Товариством, відповідає умовам укладеного сторонами договору та вимогам закону, зроблений з врахуванням сплачених ОСОБА_1 сум на погашення кредиту.
Доводи відповідача про те, що розмір нарахованих процентів є надмірним, суд вважає безпідставними, оскільки відповідачем у встановленому законодавством порядку погоджений розмір процентів за користування кредитними коштами.
Одночасно суд не може погодитися з аргументами відповідача про те, що розмір заборгованості по відсоткам за кредитом має бути зменшений, з урахуванням такого.
При цьому відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Так відповідно до п. 2.4. Кредитного договору Стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,14668750, фіксована.
Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована.
Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14668750, фіксована.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (з визначенням розтермінування величини ставки протягом перехідного періоду після набрання законної сили цими положеннями).
Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: -протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно) - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) - з 21.08.2024 включно та надалі 1%.
Таким чином денна процентна ставка визначається за формулою, встановленою ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», де: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях.
Отже, як вірно зауважує скаржник, у даному випадку денна процентна ставка становить 0,95 процентів З РОЗРАХУНКУ: (20 840,00 /13 000,00)/169 днів ? 100%=0,95.
У даному випадку суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за кредитом (які згідно ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» при розрахунку денної процентної ставки складають значення показника формули ЗВСК) включаються:
- проценти по кредиту;
- інші витрати споживача.
Відтак, враховуючи встановлення в цій справі необхідності сплати позичальником комісії за умовами кредитного договору, відсотків по кредиту за пільговою ставкою 1,14668750, які включаються до складу загальних витрат по кредиту, що мають визначальну вагу при обчисленні денної процентної ставки за формулою згідно ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», у даному випадку денна процентна ставка не перевищує визначені законодавством обмеження.
Частиною 1статті 141 ЦПК Українивстановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмоїстатті 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підставі ст. 141 ЦПК України, ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи подання позивачем позову в електронному вигляді з використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 грн. 40 к.
На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,280-281,354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», представник позивача Лебідь Каріна Віталіївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА