Справа № 639/81/25
Провадження № 2/761/5217/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 р. на адресу суду від Жовтневого районного суду м.Харкова за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, у якому просить зобов`язати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повернути безпідставно набутігрошові кошти у розмірі 10533,89 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 15.05.2023 р. приватним виконавцем Амельченко В.П., було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 639/3101/22 виданого 27.03.2023 р. Жовтневим районним судом м.Харкова, про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованості за договором позики №3786335 від 22.10.2020 р. у розмірі 17 720,06 грн. У лютому приватним виконавцем Амельченко В.П. було запроплоновано надати заяву про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заявник помилково вказала у заяві про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій банківський рахунок НОМЕР_1 в АТ «Сенс Банк», який використовується нею для отримання соціальних виплат при народженні дитини. 22.01.2024 р. приватним виконавцем Амельченко В.П. була винесена постанова про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій. Не зважаючи на те, що станом на 04.02.2024 р. постанова про визначення поточного рахунку у банку АТ «СЕНС БАНК» для здійснення видаткових операцій до банку не находила, 29.01.2024 р. АТ «СЕНС БАНК» отримав від приватного виконавця Амельченко В.П. платіжну інструкцію № 16998, згідно якої 30.01.2024 р., здійснив стягнення з рахунку на реквізити приватного виконавця Амельченко В.П., у доступній сумі по рахунку 12056,28 грн. Зазначені грошові кошти, які перебували на рахунку, це виплата нарахованих відсотків на рахунок з урахуванням утриманого податку на пасивні доходи та одноразова допомога у зв`язку з народженням дитини. Позивачка вважає, що стягнення коштів відбулось зпорушенням вимоги п.п.6 та 10 ч. 1 ст. 73 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» безпідставно набуло грошові кошти у розмірі 10533,89 грн.

У зв`язку з чимпозивачка звернулась до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою від 11.02.2025 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів відповідачем отримано, про що свідчить трекінг з відміткою про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 15.05.2023 р. приватним виконавцем Амельченко В.П. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 639/3101/22 виданого 27.03.2023 р. Жовтневим районним судом м.Харкова, про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованості за договором позики №3786335 від 22.10.2020 р. та за кредитним договором № /371011 від 31.01.2021 р.

Приватним виконавцем Амельченко В.П. у вищевказаному виконавчому провадженні було здійснено ряд виконавчих дій, таких, як накладено арешту на кошти боржника (постанова від 16.06.2023), визначено поточний рахунок фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій (постанова від 22.01.2024), припинення дії постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку (постанова від 08.11.2024).

В позовній заяві зазначено, що приватний виконавець порушуючи вимоги п.п.6 та 10 ч.1 ст.73 Закону України «Про виконавче провадження, стягнув на користь ТВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10533, 89 грн., які є соціальною допомогою у зв`язку з народженням дитини, а тому, позивачка вважає, що у відповідності до ст.1212 ЦК України такі грошові кошти є безпідставно набутими.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 р. у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 р. у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 р. у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 р. у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 р. у справі №6-100цс15.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В обґрунтування позовних вимог, позивачкою не надано доказів того, що кошти, які були стягнуті з останньої в рамках виконавчого провадження, були перераховані на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», зокрема матеріали справи не містять довідки від приватного виконавця, щодо перерахування грошових котів саме на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та суми, яка була стягнута з позивачки на користь відповідача, а тому приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: