Провадження № 22-з/812/64/25
15 вересня 2025 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про повернення надмірно сплаченої суми судового збору у цивільній справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про стягнення боргу,
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2025 року залишено без змін.
11 липня 2025 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про повернення надмірно сплаченої суми судового збору.
Заявник посилається на те, що він є законним представником сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом з дитинства, тому на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
За правилами пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон.
Згідно пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. При цьому зміст наведеної норми статті цього Закону не дає підстав для висновку про поширення її приписів на будь-які позовні вимоги особи, яка є законним представником дитини з інвалідністю.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про стягнення боргу.
Таким чином, виходячи з того, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги спрямовані на захист його особистого права, яке він вважає порушеним, щодо стягнення боргу, та безпосередньо не стосуються прав дитини з інвалідністю, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав вважати позивача таким, що в силу вимог закону звільнений від сплати судового збору.
З огляду на викладене клопотання про повернення судового збору задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір», статтями 133, 270 ЦПК України, суд
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про повернення судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------

Повний текст постанови складено 17 вересня 2025 року