Провадження 2/557/262/2025
Справа 557/377/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 вересня 2025 року с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретарі судового засідання Слюсарчук І.В., Гуменюк Н.П.,

номер справи 557/377/25,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Гоща у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за участю представника позивача Сачка А.В.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У березні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 22 вересня 2024 року о 13 годині 46 хвилин на 307 км + 970 м автодороги М-06 «Київ-Чоп», н.п. Бабин, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався попереду в попутному напрямку, який в свою чергу по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду в попутному напрямку, чим порушив п.п. 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так як в матеріалах справи про адміністративне правопорушення було зазначено, що ОСОБА_2 військовослужбовець та має посвідчення УБД за номером НОМЕР_4 , позивач відповідно до п. 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у жовтні 2024 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) із повідомленням про ДТП.

08 жовтня 2024 року судовим експертом Землюк В.В. проведено огляд транспортного засобу за замовленням МТСБУ та 11 листопада 2024 року складено висновок експерта № 3206, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Dodge Calibre», д.н.з. НОМЕР_3 , станом на 08 жовтня 2024 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 22 вересня 2024 року, без урахування ПДВ становить 105 754,23 грн; вартість відновлюваного ремонту без урахуванням зносу складових автомобіля без урахування ПДВ - 200 845,34 грн.

У подальшому представником МТСБУ повідомлено про необхідність надання копії пільгового посвідчення (учасника бойових дій, інваліда війни або інваліда І групи), завіреної за місцем видачі або нотаріально; копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу керованого особою, відповідальною за скоєння ДТП. Оскільки такі документи в наявності лише у винуватця, а він не відповідає на телефонні дзвінки, і на запит адвоката такі дані не отримано, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права, у якому просить стягнути: з МТСБУ - 105 754,23 грн відшкодування завданого матеріального збитку без урахування ПДВ; з ОСОБА_2 - 95 091,11 грн відшкодування завданого матеріального збитку, що становить різницю між розміром відновлювального ремонту без врахування ПДВ та вартістю матеріального збитку без врахування ПДВ (200 845,34 грн 105 754,23 грн).

Представник позивача у судовому засідання позов підтримав з підстав, які є аналогічними, зазначеним у позові, та такий просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Також представник позивача заявив про намір подання доказів розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом відповідно до положень частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзив не подали. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідачів про час, місце та дату розгляду справи.

Процесуальні дії у справі

28 березня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

08 травня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

22 травня 2025 року - прийнято рішення про заочний розгляд справи.

27 травня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом установлено, що 22 вересня 2024 року о 13 годині 46 хвилин на 307 км + 970 м автодороги М-06 «Київ-Чоп», н.п. Бабин, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався попереду в попутному напрямку, який в свою чергу по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду в попутному напрямку, чим порушив п.п. 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_2 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Зазначені обставини підтверджуються даними постанови судді Гощанського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року у справі № 557/1578/24, яка набрала законної сили 04 листопада 2024 року.

Власником автомобіля «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Експлуатація вказаного транспортного засобу позивачем на час дорожньо-транспортної пригоди здійснювалася з міжнародною картою страхування автомобіля, виданою за дозволом Національного страхового бюро Швейцарії, строк дії якої встановлено з 14 квітня 2020 року по 31 грудня 2025 року.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно бази МТСБУ застрахована не була.

За даними інформації Міністерства ветеранів України від 17 червня 2025 року ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, який йому був наданий 21 серпня 2024 року комісією Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років, на підставі пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_4 ОСОБА_2 видане військовою частиною НОМЕР_6 .

Відповідно до висновку експерта № 3206 транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , проведеного на замовлення МТСБУ та складеного 11 листопада 2024 року, вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , станом на 08 жовтня 2024 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 22 вересня 2024 року, без урахування ПДВ (за визначенням) становить 105 754,23 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування ПДВ (за визначенням) становить 200 845,34 грн.

Мотиви з яких виходив суд та застосовані норми права

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частина перша статті 1188 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі, розмір якої визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Судом установлено, що постановою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 22 вересня 2024 року о 13 годині 46 хвилин за участю транспортних засобів «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , та «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Отже, даною постановою повністю доведено безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача, а наявні у матеріалах цивільної справи докази щодо збитків покладають на відповідача обов`язок відшкодувати завдану шкоду.

Разом з тим, судом установлено, що відповідач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що стверджується даними інформації Міністерства ветеранів України від 17 червня 2025 року, згідно якої ОСОБА_2 з 21 серпня 2024 року має статус учасника бойових дій та йому видане посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_4 .

Так, згідно пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-ІV (чинним на час виникнення спірних правовідносин (втратив чинність з 01 січня 2025 року)) (далі Закон № 1961-ІV) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 23 грудня 2014 року за № 7-зп/2014 положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

За змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто набувач вважається добросовісним поки не буде доведено протилежне.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав стягнення шкоди з МТСБУ, суд виходить із наступного.

Розділом III Закону № 1961-ІV визначено порядок здійснення МТСБУ регламентної виплати та визначені умови, за яких у МТСБУ виникає обов`язок по їх здійсненню, а також підстави для відмови у здійсненні регламентної виплати.

Згідно статті 6 Закону № 1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положенням частини другої статті 22 Закону № 1961-ІV визначено, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 41.1 статті Закону № 1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;

в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;

г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Регламентні виплати, зазначені у підпунктах «а»-«д» цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією МТСБУ.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_2 звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виплату за шкоду в такому разі здійснює МТСБУ.

Водночас, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року в справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) підтримала власний правовий висновок щодо порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначивши, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин, суд вважає, що наявні фактичні та правові підстави для захисту порушеного права позивача шляхом покладення цивільної відповідальність за спричинення відповідачем ОСОБА_2 шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди як на МТСБУ в розмірі 105 754,23 грн в межах ліміту страхових виплат, так і на нього самого в розмірі 95 091,11 грн, що становить різницю між розміром відновлювального ремонту без врахування ПДВ та вартістю матеріального збитку без врахування ПДВ (200 845,34 грн 105 754,23 грн).

За вказаних обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Враховуючи задоволення позову, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно заявленим до кожного вимогам, а саме: з МТСБУ у розмірі 845,96 грн, з ОСОБА_2 у розмірі 760,80 грн. пропорційно розміру заявлених до кожного вимог.

Окрім того, статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до пункту п`ятого частини сьомої статті 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Враховуючи, що представник позивача заявив про намір подання доказів розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом відповідно до положень частини восьмої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити повністю.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 105 754 гривні 23 копійки майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 845 гривень 96 копійок судового збору, а всього 106 600 (сто шість тисяч шістсот) гривень 19 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 95 091,11 гривня 11 копійок майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 760 гривень 80 копійок судового збору, а всього 95 851 (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят одну) гривню 91 копійку.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати у даній справі на 16 годину 30 хвилин 06 жовтня 2025 року в залі судових засідань (місцезнаходження: Рівненська область, с-ще Гоща, вул. О.Теліги, 1А).

Представнику позивача адвокату Сачку Андрію Вікторовичу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати суду докази щодо розміру понесених судових витрат.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Гощанським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідачі: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: 02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8, ; ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Повне судове рішення складено 18 вересня 2025 року.

Суддя Ю.В. Оленич