Справа № 536/2531/24
Провадження № 2/524/1840/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Воблікової І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконним відключення електропостачання, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області із позовною заявою, у якій просив визнати незаконним відключення відповідачем йому електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 , а також просив стягнути на його користь з АТ «Полтаваобленерго» на відкритий у ТОВ «Полтаваенергозбут» особистий рахунок № НОМЕР_1 : 720,00 грн боргу (вимушено понесених матеріальних збитків з метою відновлення порушеного права); 67456,25 грн пені (3% за кожен день прострочення виконання позивачем договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з 01 лютого 2019 року по 29 вересня 2021 року); 142,37 грн боргу (майнову шкоду у зв`язку з відсутністю можливості користування оплаченими послугами Інтернету). Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 434192600,00 грн моральної шкоди, зокрема: 3% від зазначеної суми, а саме 13025778,00 грн на відкритий у ТОВ «Полтаваенергозбут» особистий рахунок № НОМЕР_1 ; 48,5% від цієї суми, а саме 210583411,00 грн для ГУР; 48,5% від цієї ж суми, а саме 210583411,00 грн для СБУ.

Розпорядженням голови Кременчуцького районного суду Полтавської області № 38 від 09 жовтня 2024 року справу направлено до Автозаводського районного суду міста Кременчука у зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду після задоволення відводів (самовідводів).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 жовтня 2024 року визначено головуючого суддю Ковальчук Т. М.

Ухвалою від 28 жовтня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження, призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання, яке ухвалою від 10 грудня 2024 року закрив та призначив справу до судового розгляду на 15 січня 2025 року, який було відкладено на 20 лютого 2025 року у зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі.

16 січня 2025 року до суду від позивача надійшла заява про відмову на підставі статті 60 Конституції України виконувати «злочинний наказ» з`явитися до суду 15 січня 2025 року. Окрім того, ОСОБА_1 заявив відвід судді, який ухвалою суду від 16 січня 2025 року визнано необґрунтованим, а ухвалою суду від 17 січня 2025 року його заяву про відвід судді залишено без задоволення. У зв`язку з наведеним розгляд справи призначено на 20 лютого 2025 року, який відкладено на 09 квітня 2025 року у зв`язку з повідомленням представника відповідача щодо перебування на лікарняному. При цьому позивач також звернувся до суду з клопотаннями, у яких просив відкласти розгляд справи до закінчення воєнного стану в країні, а також у зв`язку з необхідністю пошуку адвоката для представництва його інтересів. Окрім того, позивач у заяві від 18 лютого 2025 року просив суд 20 лютого 2025 року розпочати розгляд цієї справи за його відсутності, під час якого вирішити, зокрема, його заперечення на «незаконні дії судді Ковальчук Т.» та відкласти розгляд справи по суті на іншу дату.

05 березня 2025 року позивач вчетверте звернувся до суду з заявою про відвід судді Ковальчук Т., який ухвалою суду від 10 березня 2025 року визнано необґрунтованим, а ухвалою суду від 11 березня 2025 року його заяву залишено без задоволення.

04 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій, зокрема, просив 09 квітня 2025 року розглянути подані ним заперечення за його відсутності та відкласти справу для розгляду по суті на іншу дату; у іншому клопотанні від цієї ж дати просив відкласти розгляд справи до закінчення воєнного стану в країні.

09 квітня 025 року у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, її розгляд відкладено на 21 травня 2025 року.

21 травня 2025 року до суду надійшла датована 16 травнем 2025 року заява ОСОБА_1 , у якій він заявив про розгляд справи за його відсутності, а також просив задовольнити його клопотання про застосування до АТ «Полтаваобленерго» заходів процесуального примусу згідно з частиною третьою статті 43 ЦПК України та розглянути його клопотання про відкладення розгляду цієї справи до закінчення воєнного стану.

21 травня 2025 року у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заявила усне клопотання про визнання судом явки позивача у судове засідання обов`язковою для надання позивачем особистих пояснень щодо суті його позовних вимог та заявлених ним клопотань та заперечень.

Ухвалою від 21 травня 2025 року з метою точного встановлення обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, з`ясування фактів, які можуть бути відомі лише позивачу, повного та об`єктивного розгляду справи, суд визнав обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 для надання особистих пояснень у справі.

24 червня 2025 року до суду надійшла п`ята заява ОСОБА_1 від 20 червня 2025 року про відвід головуючого судді у цій справі Ковальчук Т. М., у задоволенні якої було відмовлено ухвалою суду від 24 червня 2025 року.

При цьому ОСОБА_1 подав: заяву щодо відмови на підставі частини першої статті 60 Конституції України виконувати «незаконний наказ судді Тетяна Ковальчук» щодо обов`язкової явки до суду у зв`язку з відсутністю легітимності судді; заяву про розгляд справи 24 червня 2025 року за його відсутності, зокрема, просив задовольнити всі його заяви та клопотання, після чого відкласти розгляд справи по суті на підставі верховенства права та статті 3 Конституції України; клопотання про відкладення судового засідання до закінчення воєнного стану.

01 липня 2025 року до суду надійшла шоста заява ОСОБА_1 від 30 червня 2025 року про відвід головуючого судді у цій справі Ковальчук Т. М., який ухвалою суду від 02 липня 2025 року визнано необґрунтованим, а ухвалою суду від 17 липня 2025 року його заяву залишено без задоволення.

23 липня 2025 року до суду надійшло клопотання позивача як свідка у цій справі про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану, заява про розгляд заявлених ним заяв та клопотань без його участі та відкладення розгляду справи по суті, а також заяви щодо незаконних дій судді.

Судове засідання, призначене для розгляду справи по суті на 24 липня 2025 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, справу знято з розгляду, судове засідання відкладено на 23 вересня 2025 року.

При цьому в ухвалі від 28 липня 2025 року ОСОБА_1 роз`яснено право звернення до суду з заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Однак, позивач повторно не з`явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, позивач ОСОБА_1 тричі викликався до суду після постановлення ухвали про визнання його явки обов`язковою, однак, від нього на перше судове засідання надійшла заява про відмову виконання ухвали про визнання його явки обов`язковою, на друге (яке було знято з розгляду) про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану, розгляд заявлених ним заяв та клопотань без його участі та відкладення розгляду справи по суті, про причини неявки у призначене на 23 вересня 2025 року судове засідання позивач суд не повідомив, із заявами та клопотаннями не звертався.

Окрім того, позивач не скористався своїм правом подати заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у разі утруднення його явки в судове засідання безпосередньо до суду.

У зв`язку з неодноразовою неявкою позивача, явку якого у судове засідання суд визнав обов`язковою, представник відповідача просив залишити позов без розгляду, розгляд проводити без його участі.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 523/15493/18 наголосив, що зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-який стадії розгляду справи.

Верховний Суд зазначив, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки судового засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21 сформовано висновок, згідно з яким якщо нез`явлення позивача перешкоджає вирішенню спору (якщо розгляд справи за відсутності позивача неможливий), суд, не зважаючи на заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, позбавлений права розглянути справу по суті. У разі, якщо суд визнав явку позивача обов`язковою до подання позивачем клопотання про розгляд справи за його відсутності, то суд, не зважаючи на це клопотання, зобов`язаний залишити позов без розгляду. У разі, якщо до подання такого клопотання, суд не визнавав явку позивача обов`язковою, у такому випадку суд повинен повідомити позивача про те, що розгляд справи за його відсутності є неможливими та визнати його явку обов`язковою, вирішити питання про відкладення або перерву в судовому засіданні та у разі нез`явлення позивача в наступне судове засідання залишити позов без розгляду.

Як вже зазначалося, суд визнав обов`язковою явку позивача відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України, для надання особистих пояснень у справі, для точного встановлення обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, з`ясування фактів, які можуть бути відомі лише позивачу, повного та об`єктивного розгляду справи.

Ураховуючи, що позивач повторно не з`явився на виклик суду, при цьому, його неявка перешкоджає розгляду справи, оскільки за відсутності аргументованих пояснень позивача суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, прийняти законне та справедливе рішення, суд вважає, що повторна неявка належним чином повідомленого позивача в судові засідання, є підставою для залишення позову без розгляду.

Водночас, суд відхиляє посилання позивача, висловлені у його заявах, на суттєву існуючу небезпеку ракетних обстрілів, оскільки саме по собі оголошення воєнного стану у державі не може бути визнано поважною причиною неявки до суду. У разі загрози ракетного обстрілу, позивач може скористатися укриттям. Крім того, як вже зазначалося, позивач не скористався правом участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись статтями 12, 43, 81, 131, 223, 257, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконним відключення електропостачання, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом 15 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т. М. Ковальчук