Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 4-с/641/22/2025 Справа № 641/7936/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Курганникової О.А.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича.

встановив:

Скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Ярмоленко О.В. В обґрунтування скарги зазначила, що 21.07.2025 року їй випадково стало відомо про існування виконавчого провадження № 75466060від 05.07.2024 відкритого відповідною Постановою приватним виконавцем Ярмоленко Олександром Валентиновичем за виконавчим листом N° 641/7936/21 виданого 24.05.2024 Комінтернівським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неї ОСОБА_1 накористь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" заборгованість за оплату послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у сумі 116997.81 гривень.

05.07.2024 року Постановою Приватний виконавець Ярмоленко О.В. наклав арешт на її гроші у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 130 129,92 грн. Скаржниця вважає дії приватного виконавця незаконними, оскільки кошти стягнуті зі спеціального рахунку для отримання соціальної допомоги, як матері двох дітей, у зв`язку з чим просить суд:

- Визнати умисними та неправомірними дії приватного виконавця Ярмоленко О.В. по арешту та стягненню88587,37 гривень з мого рахунку у АТКБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , відкритого дляотримання соціальної допомоги;

- Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В.:

- Повернути їй 88 587,37 гривні фактично стягнутої суми з мого рахунку у АТКБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , відкритого для отримання соціальноїдопомоги;

- Постановити окрему ухвалу щодо приватного виконавця Ярмоленко О.В. танаправити її органам,до повноважень яких належить притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальностіта до прокуратури м. Харків, як органу досудового розслідування дій особи, передбачених частиною Зстатті 365-2 КК України.

Скаржниця ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. не прибув повторно, хоча належним чином повідомлявся про день та час судового засідання, причин неприбуття не повідомив, письмових пояснень щодо скарги ним подано не було.

Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 09.09.2025 року було залучено до участі у справі стягувача КП «Харківські теплові мережі».

Представник стягувача до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час судового засідання, причин неприбуття не повідомив, письмових пояснень щодо скарги ним подано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги та встановивши її дійсні обставини, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. перебуває зведене виконавче провадження № 75466060 з примусового виконання виконавчого листа виданого 24.05.2024 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 накористь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" заборгованість за оплату послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у сумі 116997.81 гривень.

05.07.2024 року приватним виконавецем Ярмоленко О.В. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом N° 641/7936/21 виданого 24.05.2024 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 накористь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" заборгованість за оплату послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у сумі 116997.81 гривень (а.с.95 ).

05.07.2024 року приватний виконавець Ярмоленко О.В наклав арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 (а.с. 99)

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади та орган місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України та законам України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Вимоги ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» ( надалі - Закон) передбачають, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В свою чергу, відповідно до п.1 ч.1 ст. 10 вказаного Закону, одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами

Частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» наведено невичерпний перелік коштів, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту. Зокрема, вказано, про недопустимість накладення арешту та/або звернення стягнення на кошти боржника, що знаходяться на рахунках, накладення арешту або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Перелік коштів (виплат), на які не може бути звернуто стягнення, наведений і в статті 73 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020року у справі №905/361/19 викладений висновок, що «стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів справи встановлено, що 05.07.2024 року приватний виконавець прийняв постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Відповідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 19.07.2025 р. ОСОБА_1 станом на 19.07.2025 р. має в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» картку -картковий рахунок НОМЕР_1 , на яку отримує соціальні виплати. Також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь яка виплата , переказ (а.с. 94)

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зверталось до приватного виконавця з повідомленнями про спеціальний режим використання рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 та про не можливість накладення арешту й звернення стягнення на розміщені на них кошти.

Тож, оскільки скаржником не надано доказів про те, що рахунок на його ім`я, на який накладено арешт, є рахунком із спеціальним режимом використання, слід дійти висновку про правомірність дій державного виконавця та, як наслідок, відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.(частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Водночас, закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту того, що кошти на арештованих рахунках є коштами, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, а тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Окрім цього, слід зазначити, що відповідно до частин першої та другої статті 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону № 1404-VIII).

Аналіз вище зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2024 року приватний виконавець прийняв постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, із застереженням крім коштів, що містяться на рахунках, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми, яка становить 130129, 92 грн (а.с.95), тобто накладено арешт зі зазначенням меж суми стягнення та саме на грошові кошти, а не на рахунки скаржника.

В оскарженій постанові приватного виконавця не вказано номер рахунку боржника, який використовується виключно для отримання соціальних виплат , арешт накладено на кошти, що знаходяться на відкритих рахунках, або в подальшому будуть відкриті у банках, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту на які заборонено законом.

Твердження скаржника про те, що арешт, накладений на грошові кошти, які знаходяться на спеціальному рахунку суперечить змісту постанови приватного виконавця від 05.7.2024 року про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках.

Суд наголошує, що наявність постанови про арешт майна боржника не перешкоджає отримувати скаржнику соціальні виплати . Виконання рішення приватний виконавець вчиняє відповідно до резолютивної частини, зазначеної у виконавчому листі.

Скаржник не довів належними доказами (як от випискою про рух коштів на рахунку, повідомлення банку, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено), що відкритий на неї картковий рахунок № НОМЕР_1 , використовується лише для зарахування соціальних виплат боржника.

Отже, при накладенні арешту на грошові кошти боржника, державним виконавцем не було порушено жодних вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Щодо вимог скарги про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. повернути ОСОБА_1 88587, 37 грн стягнутих коштів при здійсненні виконавчого провадження №75466060 з рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», то суд вважає, що такі слід розглядати у позовному провадження, шляхом звернення до суду з позовною заявою.

Також суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали.

Тож встановивши фактичні обставини у справі, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 450-452 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ярмоленко Олександра Валентиновича відмовити у повному обсязі.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя -О. А. Курганникова