15.09.25
Справа № 635/6834/25
Провадження № 2/635/5317/25
УХВАЛА

про відмову у забезпечення позову

15 вересня 2025 року с. Покотилівка Харківської області

Суддя Харківського районного суду Харківської області Бондаренко І.Е. розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали, додані до неї, встановив таке. У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи державного реєстратора прав на нерухоме майно Іващенко О.І., про скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на садовий будинок у садівничому товаристві «Світанок». Із заяви вбачається, що позивач володіє суміжною земельною ділянкою на підставі свідоцтва про право на спадщину, однак право власності на збудований будинок не реєструвалося; у державному реєстрі право власності на спірний будинок зареєстроване за відповідачем. Позивач просить до набрання законної сили рішенням суду вжити заходів забезпечення шляхом заборони відчуження зазначеного будинку, посилаючись на ризик його подальшого переоформлення на третіх осіб.

Відповідно до ст. 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав позивача. Обраний захід має бути співмірним із заявленими позовними вимогами, чітко окресленим за об`єктом та суб`єктом виконання і таким, що реально підлягає примусовому виконанню. Згідно зі ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення, чіткий опис заходу та зазначення осіб, яким забороняється вчиняти відповідні дії; суд також оцінює наявність доказів, що підтверджують фактичні обставини, з якими заявник пов`язує застосування забезпечення.

Оцінюючи доводи заяви, суд виходить із такого.

Щодо належності відповідача та кореспонденції заходу заявленим вимогам. Предмет спору скасування рішення державного реєстратора за своєю природою спрямований на оспорення реєстраційної дії та правового стану, що виник у відповідача як зареєстрованого власника. У таких спорах допустимими є заходи, що зберігають статус-кво майнового об`єкта (зокрема, заборона відчуження/арешт, заборона реєстраційних дій), аби не ускладнити виконання можливого рішення суду. Отже, в принципі обраний вид забезпечення може відповідати характеру позову.

Щодо визначеності об`єкта та суб`єкта виконання. У прохальній частині заяви позивач просить встановити «заборону відчуження садового будинку» із зазначенням адреси та площі. Водночас не визначено, кому саме забороняється відчуження (відповідачу як зареєстрованому власнику чи невизначеному колу осіб), і не сформульовано заборону державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо цього об`єкта. Окремі ідентифікатори об`єкта (реєстраційний номер об`єкта нерухомості/номер запису про право) наведені в описовій частині, але не конкретизовані у прохальній, що унеможливлює оперативне й коректне внесення відповідного обтяження до Державного реєстру речових прав. Така невизначеність суб`єкта та технічних параметрів об`єкта суперечить вимогам ст. 151 ЦПК України щодо змісту заяви і критерію виконуваності судового акта.

Щодо доказів ризику утруднення виконання рішення. Посилання заявника на «можливе переоформлення» будинку на третіх осіб має загальний характер і не підкріплене конкретними даними про підготовчі дії до відчуження (укладання попередніх договорів, розміщення оголошень, подання заяв про реєстраційні дії тощо). Сам по собі факт наявності запису про право у відповідача і абстрактна можливість відчуження не свідчать автоматично про існування реальної загрози утруднення виконання рішення саме у цій справі. З огляду на змагальність і стандарти обґрунтування тимчасового обмеження майнових прав іншої особи, наведених позивачем міркувань недостатньо для висновку про наявність «достатньо обґрунтованого припущення» (ст. 150 ЦПК України).

Щодо первинних правовстановлювальних документів позивача на будинок. Відсутність у позивача свідоцтва про право власності саме на спірний будинок не перешкоджає розгляду спору по суті, однак на стадії забезпечення позову це вимагає від заявника підвищеної точності у визначенні об`єкта та підтвердження зв`язку цього об`єкта з предметом позову документами з Державного реєстру (актуальна інформаційна довідка/витяг), аби суд мав можливість безпомилково ідентифікувати майно і забезпечити виконуваність ухвали. Таких належних і допустимих доказів у поданих матеріалах не надано.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що заявлений захід забезпечення у запропонованій редакції є невизначеним за колом зобов`язаних осіб і ідентифікацією об`єкта, а також недостатньо обґрунтованим доказами реальної загрози утруднення виконання рішення. За цих умов його застосування призвело б до непропорційного втручання у права відповідача та могло б ускладнити належне внесення обтяження до реєстру, що суперечить засадам співмірності, обґрунтованості й ефективності заходів забезпечення (ст. 149151 ЦПК України).

Відмова в задоволенні заяви на цій стадії не перешкоджає повторному зверненню з урахуванням наведених зауважень, зокрема: (а) чітким формулюванням заборони ОСОБА_2 відчужувати спірний об`єкт; (б) забороною державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нього; (в) повною ідентифікацією майна (адреса, площа, реєстраційний номер об`єкта/номер запису про право; за наявності кадастровий номер земельної ділянки як орієнтир місця розташування); (г) доданням актуальної інформаційної довідки з ДРРП та інших доказів, що підтверджують реальність загрози відчуження.

Враховуючи викладене, керуючись статтями149-154,259 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи державного реєстратора прав на нерухоме майно Іващенко О.І., про скасування рішення державного реєстратора - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга подається на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя: І.Е.Бондаренко