Справа № 175/8775/25
Провадження № 2/175/1926/25
"16" вересня 2025 р. с-ще Слобожанське
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Краснокутської Н.С., за участю секретаря судового засідання Коломоєць Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду с-щя Слобожанське позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС Транс» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана цивільна справа передана у провадження судді Краснокутської Н.С.
Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно зі ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність є розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Територіальна підсудність є підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо. Позовна заява подана особою, яка згідно вимог ст.47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю.
У зв`язку з вище вказаним, справа підсудна Дніпровському районному суду Дніпропетровської області, оскільки ст.ст. 23, 27 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування такої особи. Ч.ч.7, 8 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи можуть пред`являтися за їх місцем знаходження, і позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
В обґрунтуванні позовних вимог вказано про те, що 16.07.2019 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №97-702-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами). Відповідно до умов Кредитного договору 16.07.2019 року Банк надав кредитні кошти, що підтверджується Випискою/особовим рахунком з 16.07.2019 року по 03.01.2020 року Отже, на виконання умов кредитного договору Банк надав Відповідачу кредитні кошти, а Відповідач в повному обсязі не повернув кредитні кошти, проценти та інші платежі за Кредитним договором.
Станом на 17.07.2024 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за кредитним договором №97-702-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) від 16.07.2019 року перед Банком у розмірі 9269,47 грн., яка складається з: 5482,35 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 308,55 грн. заборгованість за відсотками; 3478,57 грн. заборгованість за комісіями.
25.06.2024 року відбувся електронний аукціон з продажу право вимоги за кредитними договорами в кількості 95 угод, що укладені з фізичними особами, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором №97-702-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) від 16.07.2019 року.
Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «СКС ТРАНС» в повному обсязі сплачено запропоновану ціну під час проведення аукціону з продажу майна АТ «МЕГАБАНК».
Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до нього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 302 805 (триста дві тисячі вісімсот п`ять) гривень 24 копійки без ПДВ.
Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до пункту 6.5. цього договору, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор (пункт 4.1. Договору).
Про здійснення відступлення права вимоги між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «СКС ТРАНС» Позичальника проінформовано повідомленням (Вих. №47 від 17.07.2024 року), яке було направлено на адресу Відповідача з проханням здійснити погашення заборгованості у розмірі 9269,47 грн. на банківський рахунок ТОВ «СКС ТРАНС», але Відповідач не здійснив погашення заборгованості.
Таким чином, станом на 13.06.2025 року, заборгованість Відповідача перед Позивачем, як правонаступника АТ «МЕГАБАНК» за кредитним договором №97-702-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) від 16.07.2019 року, становить 9 269,47 грн., яка складається з 5 482,35 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 308,55 грн. заборгованість за відсотками; 3 478,57 грн. заборгованість за комісіями.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, судовою повісткою, яка вручена йому 26.08.2025 року, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Сторони по справі про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином і в передбачений законом порядок, що підтверджується судовою повісткою скерованою на їхнє ім`я.
Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи норми процесуального закону, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою позивача суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України.
16.09.2025 року по справі постановлено ухвалу, якою призначено провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 16.07.2019 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №97-702-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами). Відповідно до умов Кредитного договору 16.07.2019 року Банк надав кредитні кошти, що підтверджується Випискою/особовим рахунком з 16.07.2019 року по 03.01.2020 року Отже, на виконання умов кредитного договору Банк надав Відповідачу кредитні кошти, а Відповідач в повному обсязі не повернув кредитні кошти, проценти та інші платежі за Кредитним договором.
Станом на 17.07.2024 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за кредитним договором №97-702-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) від 16.07.2019 року перед Банком у розмірі 9 269,47 грн., яка складається з: 5 482,35 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 308,55 грн. заборгованість за відсотками; 3 478,57 грн. заборгованість за комісіями.
25.06.2024 року відбувся електронний аукціон з продажу право вимоги за кредитними договорами в кількості 95 угод, що укладені з фізичними особами, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором №97-702-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) від 16.07.2019 року.
Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «СКС ТРАНС» в повному обсязі сплачено запропоновану ціну під час проведення аукціону з продажу майна АТ «МЕГАБАНК».
Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до нього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 302 805 (триста дві тисячі вісімсот п`ять) гривень 24 копійки без ПДВ.
Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до пункту 6.5. цього договору, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор (пункт 4.1. Договору).
Про здійснення відступлення права вимоги між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «СКС ТРАНС» Позичальника проінформовано повідомленням (Вих. №47 від 17.07.2024 року), яке було направлено на адресу Відповідача з проханням здійснити погашення заборгованості у розмірі 9 269,47 грн. на банківський рахунок ТОВ «СКС ТРАНС», але Відповідач не здійснив погашення заборгованості.
Таким чином, станом на 13.06.2025 року, заборгованість Відповідача перед Позивачем, як правонаступника АТ «МЕГАБАНК» за кредитним договором №97-702-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) від 16.07.2019 року, становить 9 269,47 грн., яка складається з 5 482,35 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 308,55 грн. заборгованість за відсотками; 3 478,57 грн. заборгованість за комісіями.
Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права.
Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
При укладанні договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
З огляду на зміст ст..ст.633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за укладеним договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України та ч. 2ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частині суми кредиту є право позивача, як банку, достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом ст.ст.625, 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведенні належним чином.
Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між сторонами кредитного договору, встановлено факт отримання та користування відповідачем коштами за цим договором та факт їх неповернення у відповідності до умов договору та у строки визначені сторонами, тому суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом, відсотками, штрафів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст.515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором.
Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення кредитного договору, договору про відступлення права вимоги, встановлено факт отримання та користування відповідачем коштами за кредитним договором та факт їх неповернення у відповідності до умов договору та у строки визначені сторонами, тому суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості.
Таким чином, оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав належним чином, то суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.
Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Стосовно вимоги про стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи в частині сплачених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000року № 13-рп/2000, від 30.09.2009року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до ч. 2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат включається: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч. 3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Під час розгляду справи по суті і до матеріалів позовної заяви позивачем подано докази щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Вказані документи підтверджують факт надання адвокатом відповідачу юридичних послуг, їх обсяг та вартість, а тому є саме тими доказами, на підставі яких встановлюється розмір витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зважаючи на викладене, заявником доведено належними та допустимими доказами понесення витрат за надання правової допомоги.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України в редакції Закону України №2147 від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актівсудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В поданому позові позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.
Вимогами ч.2 п.1ст.141 ЦПК Українивстановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, зважаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача оплачений ним судовий збір, суд задовольняє таку вимогу, і приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача оплачений ним судовий збір.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258-259, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 526, 527,530, 611, 625-631, 1046, 1049, 1054 ЦК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС Транс» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС Транс» з ОСОБА_1 заборгованість станом на 17.07.2024 року за кредитним договором № №97-702-850-2-19-Г від 16.07.2019 року у розмірі 9269,47 грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС Транс» з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Судове рішення складено 22.09.2025 року.
Суддя Н. С. Краснокутська