Справа №672/647/25
Провадження №2/672/519/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м.Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Пономаренко Л.Е.,

за участю секретаря судового засідання Шкробот К.І..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городку Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за неюм права власності на спадкове майно після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Після смерті матері, ОСОБА_1 , як донька померлої, прийняла спадщину, частково її оформила, проте не може оформити право власності на домоволодіння, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Представником позивача в позові сформовано вимогу про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник Сатанівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно технічної документації було збудоване в 1948 році. Згідно виписки з погосподарських книг дане домоволодіння рахувалося за головою двору ОСОБА_3 , на день смерті з нею проживали ОСОБА_4 -дочка, ОСОБА_5 -зять, онуки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що стверджується записом погосподарських книг 1991-2010 роки.

Суд надає оцінку експертному висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз, в якому зазначено, що з практики лінгвістичних експертиз відомі випадки зближення в усному мовленні етимологічно віддалених імен на зразок «ГЕНЕФА» та «ЄВГЕНІЯ». Таке зближення відбувається переважно внвслідок збігу гіпокористичних та розмовних варіантів зазначених особових імен у діалектному ареалі. Де зроблено відповідні записи, зокрема: « ОСОБА_9 », « ОСОБА_10 », « ОСОБА_11 », « ОСОБА_12 », « ОСОБА_13 » від « ОСОБА_14 » та аналогічного ряду розмовних імен від «Генефа». Поширеність варіантів цих особових імен в усному мовленні часто призводить до взаємозаміни повних особових імен, тому в документах однієї особи фіксуються різні офіційні відповідники. Однією з причин такоє взаємозаміни також може бути рідкісне вживання в мовній практиці регіону, де зроблено запис, одного з таких імен,паронімічне зближення основ, графічна подібність та міжмовні перетворення.

З урахуванням зазначеного особові імена «ГЕНЕФА» та « ОСОБА_15 », рос. «ЕВГЕНИЯ» у документах зазначеної особи,наданих для експертизи, є ідентичними.

Сукупність вищеописаного дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була одна і та ж особа, домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло й домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно матеріалів витребуваної судом спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , спадщину прийняла спадкоємець за законом ОСОБА_1 , інші спадкоємці за законом першої черги-доньки спадкодавиці ОСОБА_16 та ОСОБА_17 відмовилися від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви.

Згідно свідоцтва про одруження прізвище ОСОБА_18 змінено на прізвище « ОСОБА_19 », згідно свідоцтва про шлюб прізвище ОСОБА_4 змінено на прізвище « ОСОБА_20 ».

Позивачка частково оформила спадщину, 24 червня 2015 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,7372 га., яка належала ОСОБА_2 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 позивачці відмовлено через відсутність документів, що встановлюють право власності спадкодавиці на зазначений будинок.

Відповідно до ст. 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом для позивача є відсутність правовстановлюючого документа та відсутність реєстрації права власності на нього.

За життя ОСОБА_2 правовстановлюючі документи не отримувала, державну реєстрацію спірного домоволодіння не проводила.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Тому, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування такого об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).

У матеріалах справи наявна копія технічного паспорта, складеного комунальним підприємством Городоцької міської ради «Городоцьке бюро технічної інвентаризації», в якому зазначено, що будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 здійснено у 1948 році. Тобто, спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а отже, померла ОСОБА_2 набула за життя право власності на вказане домоволодіння, яке перейшло в порядку спадкування до її доньки ОСОБА_1 .

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку, будинок знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 89, 206, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: глиновалькований житловий будинок «А» загальною площею 89,0 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., шлакоблочналітня кухня «Б» загальною площею 44,3 кв.м., шлакоблочний хлів «В» загальною площею 37,1 кв.м.,цеглянийхлів «Г» загальною площею 60,6 кв.м., цегляний туалет «Д» загальною площею 1,7 кв.м., металева огорожа «N1», в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2

Представник позивача: ОСОБА_21 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Сатанівська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, , місце знаходження: вул.Бузкова, буд. 135 Ж, смт.Сатанів Хмельницький район Хмельницька область, 32034.

Суддя Л.Е.Пономаренко