ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м.Суми

Справа №588/745/24

Номер провадження 22-ц/816/835/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 18 жовтня 2024 року у складі судді Огієнка О.О., ухвалене в м. Тростянець Сумської області, повне судове рішення складено 21 жовтня 2024 року,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «А-БАНК») звернулося до суду за допомогою засобів поштового зв`язку з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 14 травня 2021 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Всі основні умови кредитування доведені відповідачу, про що свідчить його підпис у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 13 квітня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 41 187,14 грн, яка складається із: 21 535,99 грн заборгованість за кредитом; 19 651,15 грн заборгованість за процентами, яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 18 жовтня 2024 року позов АТ «А-БАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 травня 2021 року у розмірі 15 867,20 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з АТ «А-БАНК» на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1907, 61 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині вирішення позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, АТ «А-БАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення в оскаржуваній частині та задовольнити позов у повному обсязі; стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати, пов`язані з поданням вказаної апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскільки відповідач користувався кредитом, то значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто погодився з умовами, які діяли на момент зняття коштів (ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією) і тому повинен сплачувати проценти.

Вважає посилання суду на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів необґрунтованим, оскільки у справі № 342/180/17 Тарифи не було підписано боржником, а у даній справі до матеріалів справи додано не тільки Тарифи із сайту банку, а й Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка тощо. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Свою згоду на використання електронного підпису відповідач надав у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Вважає, що в даному випадку підлягала застосуванню позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20.

Стосовно сумнівів суду щодо розрахунку заборгованості, зазначає, що вони є необґрунтованими, оскільки на підтвердження правильності розрахунку банк надавав банківську виписку.

Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Рішення суду в частині стягнення частини заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2021 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», розмір процентної ставки вказана заява не містить (а.с. 7).

Банк додав до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК», Тарифи по картці «Зелена», які не підписані відповідачем (а.с. 16-24).

Також 14 травня 2021 року відповідач електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» (а.с. 8-9).

Відповідно до довідки банку ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 , строком дії до липня місяця 2027 року (а.с. 13).

Крім того, банком надано довідку за лімітами за період з 14 травня 2021 року по 13 квітня 2024 року (а.с. 14) та виписку по картці (а.с. 10-12).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором № б/н від 14 травня 2021 року станом на 13 квітня 2024 року становить 41 187,14 грн, яка складається з: 21 535,99 грн заборгованість за тілом кредиту; 19 651,15 грн заборгованість за процентами (а.с. 6).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також Витяг з Тарифів, які були додані позивачем до позовної заяви на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14 травня 2021 року шляхом підписання анкети-заяви. Крім того, суд не прийняв як складову частину кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. В анкеті-заяві підписаній відповідачем 14 травня 2021 року процентна ставка не зазначена, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом. Стосовно стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд обрахувавши розмір використаних відповідачем кредитних коштів та коштів внесених на погашення заборгованості, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15867,20 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Судом встановлено, що в анкеті-заяві, яка підписана відповідачем 14 травня 2021 року, процентна ставка не зазначена. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у АТ «А-БАНК» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача та ним не визнаються, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14 травня 2021 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена, зокрема, у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, що відповідає висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Стосовно доводів заявника апеляційної скарги, що відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі умови кредитування, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту не свідчить про погодження сторонами умов кредитного договору, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленою у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо відсутності підстав для стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Стосовно стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом ставив питання про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21 535,99 коп.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з врахуванням суми кредитних коштів, отриманих відповідачем, та суми коштів, внесених ним на погашення заборгованості за кредитом, розмір заборгованості по тілу кредиту становить 15867,20 грн.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 травня 2021 року в розмірі 15867,20 грн.

Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ; 375, 381-382 ЦПК України, суд

У Х В АЛ И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 18 жовтня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов