16.09.2025 Єдиний унікальний номер 205/8316/25
Справа № 205/8316/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Вороніної М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.06.2025 року звернулася до Новокодацького районного суду міста Дніпра із скаргою на дії/бездіяльність Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Укрсиббанк».

Скарга обґрунтована тим, що 30.01.2009 року суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Остапенко Н.Г. по справі №2н-255/2009 прийнято судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «Укрссиббанк» грошових коштів у розмірі 106 286,40 грн. Вказаний судовий наказ пред`явлено до Ленінського відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції. На виконання вищевказаного судового рішення, 06.08.2009 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Пономаренко О.О. було відкрито виконавче провадження № 30590775, у рамках якого було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , в тому числі на належну їй частку квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , 10.12.2013 року судовий наказ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до витягу з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.08.2024 року вказані арешти та заборони продовжують діяти.З моменту останнього повернення виконавчого документу стягувачу і до сьогоднішнього дня минуло вже 12 років та за цей час виконавчий документ до органу ДВС повторно не пред`являвся стягувачем, тобто майнові вимоги та претензії з боку стягувача за виконавчим провадженням до боржника відсутні. Будь-які інші відкритті виконавчі провадження де б ОСОБА_1 значилась боржником також відсутні, проте, заборони та арешти на її майно накладені виконавцем 13 років тому під час виконавчого провадження, до цього часу не зняті, що грубо порушує її законні права та інтереси на вільне володіння своїм майном. У зв`язку з цим, 12.05.2025р. ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернулась до Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокадацькому районах у місті Дніпрі ПМУМЮ( м. Одеса) з заявою про зняття арешту з майна боржника. 22.05.2025 року даним відділом ДВС надана відповідь від 21.05.2025 року про неможливість зняття арешту з рухомого та нерухомого майна у зв`язку з відсутністю у органу ДВС можливості та підстав для зняття арешту та заборон, а тому вказане питання може бути вирішено в судовому порядку. Враховуючи, що відповідь ДВС від 21.05.2025 року, з якої стало відомо, що права боржника порушуються, була отримана 22.05.2025 року на електронну пошту, що підтверджується скріншотом з неї, то 10-ти денний строк для звернення до суду спливає 01.06.2025 року, а тому ця скарга подається в межах процесуального строку. Вважаємо, що не задоволення органом ДВС заяви ОСОБА_1 від 12.05.2025 року про зняття арешту з майна є протиправною бездіяльністю з боку такого органу.

На підставі викладеного просить визнати протиправною бездіяльність Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокадацькому районах у місті Дніпрі ПМУМЮ( м. Одеса) щодо не зняття арештів з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , в рамках виконавчого провадження № 30590775, а також зобов`язати Другий Правобережний відділ ДВС у Чечелівському та Новокадацькому районах у місті Дніпрі ПМУМЮ( м. Одеса) зняти арешт з усього виду майна ОСОБА_1 та зняти заборони щодо його відчуження накладених в рамках вказаного виконавчого провадження.

Ухвалою судді від 06.06.2025 року прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження.

27.06.2025 року на адресу суду надійшов відзив на скаргу від Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - ВДВС), у якому представник Астапенкова К. заперечувала проти скарги. Заперечення обґрунтовані тим, що Перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), спецрозділу та архівних виконавчих проваджень, було встановлено, що на виконанні у відділі в період з 06.01.2012 по 10.12.2013 перебувало виконавче провадження № 30590775 з примусового виконання судового наказу №2н-255, виданого 30.01.2009 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість у загальному розмірі 106286,40 грн. Постановою державного виконавця від 10.12.2013 виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 (відсутність у боржника майна).Матеріали ВП №30590775 були знищені на підставі Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження та у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків. Повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIII).Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», не передбачає обов`язку зняття арешту з майна боржника. Отже, у Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відсутні підставі для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 . На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні скарги.

31.07.2025 року від представника скаржника ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення, у яких зазначив, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу та неможливості поновлення виконавчого провадження у зв`язку з закінченням строків пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а як наслідок і неможливість подальшого виконання судового рішення в примусовому порядку, існування арешту, накладеного на майно боржника, втрачає свій сенс, оскільки будь-якого правового механізму реалізації досягнення мети, з якою було накладено арешт, - забезпечення реального виконання судового рішення - немає. Судовий наказ про солідарне стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АКІБ «Укрсіббанк» від 30.01.2009 року, який набрав законної сили 23.03.2009 року, був виданий 27.07.2009 року, 11.09.2009 року було відкрито виконавче провадження. Даний наказ був дійсний до пред`явлення до виконання до 23.03.2012 року. 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта-банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 03.07.2007 року. На момент переуступлення права вимоги, виконавче провадження було відкрито, арешт на майно накладений. Після фактичної заміни кредитора, новий кредитор не звертався до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, тому юридично новий кредитор ПАТ «Дельта Банк» не набув статусу стягувача за виконавчим провадженням та відповідно права на стягнення та отримання коштів від боржників не мав. 10.12.2012 року згідно з постановою виконавця виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Після цього виконавчий документ знову не пред`являвся на виконання до органу ДВС. При цьому, строки на пред`явлення виконавчого документу закінчились і до суду з заявою про їх поновлення теж жоден кредитор не звертався. Таким чином, склалась ситуація за якої: первісний кредитор та стягувач за виконавчим провадженням своє право вимоги передав іншому кредитору, той процесуального статусу стягувача за виконавчим провадженням не набув, виконавче провадження завершилось через повернення виконавчого документу стягувачу, строк на повторне пред`явлення виконавчого документу закінчився і його не поновлювали, а виконавче провадження знищене за терміном зберігання, через що можливість поновлення примусового виконання судового рішення відсутня. Боржник немає можливості виконати рішення суду в рамках виконавчого провадження, бо воно знищене, первісний кредитор немає майнових претензій до боржників, оскільки він право вимоги передав новому кредитору, а той, у свою чергу, немає правової та законної можливості стягнути в примусовому або іншому порядку грошові кошти з боржників. Таким чином, за відсутності правового механізму реалізації досягнення мети з виконання судового наказу, накладений арешт на майно боржника втрачає свій сенс, а тому й забезпечення реального виконання судового рішення відсутнє.

Ухвалою суду від 18.08.2025 року залучено до участі у справі правонаступника АТ «Укрсиббанк» - ПАТ «Дельта Банк».

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Бутова М.А. надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

Представник ВДВС Астапенкова К. у відзиві на скаргу просила судове засідання провести без її участі, проти скарги заперечувала, просила залишити без задоволення.

Заінтересована особа - ПАТ «Дельта Банк» про час, дату і місце розгляду скарги повідомлено належним чином, однак, свого представника в судове засідання не направило, про причини його неявки не повідомило.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали скарги, оцінивши наявні докази, встановив таке.

У ході судового розгляду встановлено, що судовим наказом Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 30.01.2009 року по справі № 2н-255/2009р. стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 105 742,69 грн., судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 528,71 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15 грн.

Постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетрвоського МУЮ від 06.08.2009 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа, а також накладено арешт на все майно (рухоме та нерухоме), яке належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з забороною здійснювати відчуження майна (рухомого та нерухомого).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.08.2024 року на підставі постанови старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Пономаренко О.О. про відкриття виконавчого провадження від 06.08.2009 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , обтяження зареєстровано 07.08.2009 року.

На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 03.07.2007 року, позичальник ОСОБА_2 та поручитель ОСОБА_1 , продано (відступлено) новому кредитору-ПАТ «Дельта Банк», за зобов`язанням, яке виникло на підставі Договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №0 від 03.07.2007 року.

Згідно з витягом з ВП-спецрозділу 06.01.2012 року державним виконавцем Моренко К.С. було відкрито виконавче провадження № 30590775 з примусового виконання вищевказаного судового наказу з накладенням арешту на майно боржника.

10.12.2013 року державний виконавець постановою повернув виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» через відсутність у боржника майна.

15.05.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Добринь Я.О. подав до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву про зняття арешту з майна.

Згідно з відповіддю ВДВС від 21.05.2025 року № 164969 перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження, спец розділу та архівних виконавчих проваджень встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 30590775 з примусового виконання судового наказу № 2н-255 від 30.01.2009 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» боргу в розмірі 106 286,40 грн. Державним виконавцем 06.01.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, 10.12.2013 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Матеріали виконавчого провадження № 30590775 знищено за закінченням строку зберігання. У листі зазначено, що відділ не має правових підстав для зняття арешту з майно. Також у відповіді повідомлено, що відділ не має можливості ідентифікувати на підставі якого виконавчого документа була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження б/н від 06.08.2009 року, оскільки в АСВП дане виконавче провадження не обліковується.

У скарзі ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність ВДВС щодо не зняття арештів з її рухомого та нерухомого майна в рамках виконавчого провадження № 30590775 та зобов`язати ВДВС зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 та зняти заборону щодо його відчуження, накладені в рамках вказаного виконавчого провадження.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 4471 ЦПК України).

Згідно з п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Оскільки відповідь ВДВС на заяву про зняття арешту було надано 21.05.2025 року, строк, встановлений п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаржником не пропущений.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 6 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Законом України «Про виконавче провадження» (1999 року в редакції станом на дату повернення виконавчого документа стягувачу 10.12.2013 року) не було передбачено зняття арешту з майна боржника виконавцем при поверненні виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

Таким чином, дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 30590775 щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 не є протиправними та відповідали чинному на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу законодавству.

Згідно з ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (2016 року в чинній редакції) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Частиною 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Оскільки підстави, зазначені в ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», відсутні, у ВДВС відсутні правові підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження № 30590775.

Таким чином, арешт може бути знятий лише за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4-5, 12-13, 18, 81, 133, 141, 447, 451, 452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Г. Остапенко

.