Справа № 461/1851/23 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/228/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Державного підприємства «СЕТАМ», Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів та витребування майна,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Державного підприємства «СЕТАМ» (далі ДП «СЕТАМ»), Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Галицький ВДВС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів та витребування майна, в якому просив: визнати недійсними електронні торги від 30.05.2017, оформлені протоколом №259788 з реалізації нерухомого майна, а саме ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 ; витребувати з володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 ідеальну частку у квартирі АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.04.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено договір позики, за умовами якого позивач отримав позику у розмірі 332 704,00 грн, що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору становило 29 600,00 доларів США. ОСОБА_1 зобов`язувався повертати отримані кошти щомісячними платежами у гривнях до 03.04.2015. На забезпечення належного виконання умов договору позики між ними було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 . Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17.09.2015 у справі № 461/7655/15-ц задоволено позов ОСОБА_6 та звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за останнім права власності на квартиру АДРЕСА_2 в рахунок часткового погашення заборгованості у сумі 444 096,00 грн за договором позики від 03.04.2014, а також стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики від 03.04.2014 у сумі 64 104,00 грн та судовий збір у розмірі 3654 грн.

26.08.2016 постановою державного виконавця Галицького ВДВС Баранича В.М. відкрито виконавче провадження № 52049441 з примусового виконання виконавчого листа № 461/7655/15-ц. Державним виконавцем вживались заходи з метою виявлення рухомого та нерухомого майна належного боржнику на праві власності. У результаті цих дій було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.11.2016 на підставі подання начальника Галицького ВДВС від 22.09.2016 визначено за ОСОБА_1 ідеальної частки майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , з метою її подальшої реалізації на прилюдних торгах. 30.05.2017 відбулися торги (реєстраційний номер лота 214900) з продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , переможцем яких став ОСОБА_5 . 26.06.2017 державним виконавцем Галицького ВДВС Барнич В.М. складено акт про проведення електронних торгів. Державним виконавцем Галицького ВДВС Барнич В.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 вважає, що електронні торги від 30.05.2017 з реалізації нерухомого майна ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 були проведені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», розділу III Порядку № 2831/5. Позивач стверджує, що звернення стягнення на ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 було передчасним та призвело до порушення його конституційних прав на житло, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

На підставі наведеного позивач просив задовольнити його позов.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29.11.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що незважаючи на те, що ним було частково погашено заборгованість, а саме 16.08.2016, ОСОБА_6 звернувся до Галицького ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього заборгованості у розмірі 64 104,00 грн, при цьому ОСОБА_6 в порушення ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив державного виконавця про часткове добровільне погашення заборгованості у сумі 2200,00 доларів США. Висновки суду про те, що сторони були обізнані у наявності обставин, які передували проведенню електронних торгів, а даних про те, що боржник або інші зацікавлені особи ініціювали перед державним виконавцем питання погашення заборгованості без проведення оспорюваних торгів ні позивач, ні третя особа не наводять, є безпідставними, оскільки саме стягувач не повідомив державного виконавця про часткове погашення боргу, а фактична сума боргу, яка залишилася (20 536,10 грн) не давала права державному виконавцю звертати стягнення на єдине житло боржника, оскільки така сума фактичного боргу не перевищувала 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішенням, яким позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній. Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 08.08.2016 Галицьким районним судом м.Львова видано виконавчий лист № 461/7566/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 заборгованості за договором позики б/н від 03.04.2014 в сумі 64 104,00 грн та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС м. Львів від 26.08.2016 відкрито виконавче провадження № 52049441 з примусового виконання виконавчого листа № 461/7566/15-ц.

23.12.2016 старшим державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львів винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано та накладено арешт на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Квартира АДРЕСА_1 в цілому належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно протоколу електронних торгів № 253309, майно 1/2 частка спірної двокімнатної квартири перший раз виставлялось на електронні торги 03.05.2017, реєстраційний номер лота 210982. В протоколі зазначено, що торги розпочались 03.05.2017 в 09:00 год., та завершились того ж дня о 18:00 год., та що торги не відбулись на підставі відсутності допущених учасників торгів. З даного протоколу також вбачається, що він сформований організатором торгів 03.05.2017 в 11:00 год, тобто за 7 годин до завершення торгів.

Згідно протоколу електронних торгів № 259788, майно «1/2 частка двокімнатної квартири загальною площею 46,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 » повторно виставлено на електронні торги 30.05.2017, реєстраційний номер лота 214900. Переможцем торгів визнано ОСОБА_5 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника торгів та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством.

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 678/301/12 вказано, що, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 вказано, що правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов`язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника електронних торгів. З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів.

Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першоютретьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/856/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що для застосування наслідків недотримання вимог закону під час вирішення спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Подібний за змістом висновок також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 554/154/22 (провадження № 14-24цс24).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає встановленню допущення порушень під час вчинення виконавчих дій щодо реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, чи вплинули такі порушення на результати торгів та чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду (боржника).

Судом встановлено, що в провадженні судів перебувала цивільна справа № 461/4262/17 за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсниими та скасування результатів електронних торгів, які мали місце 30.05.2017.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку, що зазначені позивачем обставини не є підставою для визнання недійсними електронних торгів від 30.05.2017 та звернув увагу, що дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Звертаючись до суду із позовом у цій справі, ОСОБА_1 покликався на факт часткового виконання грошового зобов`язання перед ОСОБА_6 , однак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі доводи не свідчать про порушення процедури проведення спірних електронних торгів, а тому відсутні підстави для визнання торгів недійсними. Крім цього суд правильно звернув увагу, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що боржник або інші зацікавлені особи ініціювали перед державним виконавцем питання погашення заборгованості без проведення оспорюваних торгів. Фактично доводи позивача та третьої особи зводяться до того, що, на їх думку, державний виконавець повинен був діяти у інший спосіб, а саме не вчиняти дій наслідком яких стало проведення електронних торгів.

Враховуючи, що позивачем не доведено порушення процедури проведення спірних електронних торгів, які згідно з вимогами чинного законодавства мали би наслідком визнання недійсними результатів таких торгів, правильним є висновком районного суду про відмову у задоволенні позову.

При цьому позовна вимога про витребування майна не може бути задоволена судом, оскільки спірна квартира продана у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а електронні торги не визнані недійсними в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків районного суду не спростовують.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 19.09.2025

Головуючий

Судді