Справа № 0907/2-3968/2011
Провадження № 6/344/7/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

при секретарі судового засідання Кузнєцової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківська заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції заявника та заперечень заінтересованих осіб.

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернувся до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача у виконавчому листі, а саме: стягувача Акціонерне товариство «Укрсиббанк», , його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , у виконавчому листі з виконання судового рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі № 0907/2-3968/2011 по цивільній справі за позовом Публічного акціонерне товариство «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 81/143-06 від 14 березня 2006 року.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник зазначає, що 14 березня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 81/143-06, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25 000,00 доларів США. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений договір поруки № 1/81-П зі ОСОБА_2 . Також 14 березня 2006 року був укладений договір поруки № 2/81-П із ОСОБА_3 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2011 року по справі № 0907/2-3968/2011 стягнуто зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 81/143-06 від 14 березня 2006 року у розмірі 149 625,75 грн, 1496,26 грн витрат по оплаті судового збору та 250,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Для примусового виконання рішення суду видано виконавчий лист.

13 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 81/143-06 від 14 березня 2006 року (т. 3 а.с. 1-2).

27 травня 2024 року представником заінтересованої особи 3 ОСОБА_2 адвокатом Семківим М.Н. подано до суду письмове заперечення на заяву про заміну стягувача у виконавчому листі. Заявник вдруге звернувся до Івано-Франківського міського суду з аналогічною заявою до тих самих осіб. На час звернення до суду із заявою та її розгляду в суді відкритих виконавчих проваджень з приводу виконання рішення суду від 13.04.2011 немає, оскільки Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк" не зверталося до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду, так як воно виконане в добровільному порядку. Будь-яких доказів наявності відкритого виконавчого провадження з примусовому виконання виконавчого листа по справі 0907/2-3968/2011 року за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат станом на час укладення 13.02.2012 договору факторингу № 2, так і на час звернення до суду із заявою про заміну стягувача, заявником суду надано не було. Тому підстав для задоволення заяви немає (т. 3 а.с. 44-49).

16 липня 2024 року представником заявника подано до суду письмове пояснення, в якому зазначає, що заінтересованими особами не надано доказів виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.04.2011 по справі №0907/2-3968/2011. Право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» перейшло на підставі Договору факторингу №2 від 13.02.2012, а ухвала про розстрочку виконання рішення суду терміном на 60 місяців з виплатою 2 523,00 грн рівними частинами щомісячно була прийнята 07.05.2012, тобто вже після того як право вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» не належало. Таким чином невідомо, чи виконана така ухвала суду, якщо так, то частково чи повністю, і на чиї рахунки відбулось погашення, адже жодних доказів її виконання боржниками до матеріалів справи не долучено. Більше того, виконавчі листи на виконання згаданого вище рішення суду, як заявляє представник боржника, направлялись 19.06.2012 на адресу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» а не Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», хоч на цей час право вимоги за кредитним договором перейшло до нового кредитора. Укладений між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» договір факторингу не містить ознак валютної операції, сторонами вказаного договору не використовувалась іноземна валюта як засіб платежу, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи є фінансовою компанією та має право здійснювати фінансові послуги, зокрема надавати послуги факторингу без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства. Зважаючи на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» є дійсним кредитором за договором факторингу незалежно від того, чи має на даний час воно статус фінансової установи чи ні, адже на час його укладення такий статус був наявним, тому факт того, що за приписами Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту боржників при врегулюванні простроченої заборгованості» навіть якщо Товариство з обмеженою відповідальністю «КейКолект» не належить до фінансових компаній не має вирішального значення в частині виконання судових рішень про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки воно не є тотожнім надання фінансових послуг. Однак станом на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» зареєстрована само як фінансова установа, та має право на надання фінансових послуг (т. 3 а.с. 90-100).22 травня 2025 року представником ОСОБА_2 адвокатом Семківим М.Н. подано до суду заперечення на заяву, в якому просив у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі, оскільки згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.06.2017 виконавче провадження ВП №35081504 про стягнення зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АКІБ «Укрсиббанк» 149625,75 грн заборгованості, 1496,26 грн витрат по оплаті судового збору та 250,00 грн за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду є сплаченим та «Закінчене». Будь-яких доказів наявності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі 0907/2-3968/2011 року заявником суду надано не було. Для заміни стягувача після повного виконання виконавчого листа необхідно спочатку відновити виконавче провадження. Без цього правонаступник не може бути визнаний стороною виконавчого провадження. Строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення

виконавчого документа до виконання. Просить відмовити у задоволенні заяви (т. 3 а.с. 201-208).

Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2024 року дану заяву розподілено судді Мелещенко Л.В. (т. 3 а.с. 25).

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони виконавчого провадження прийнято до розгляду та призначено судове засідання (т. 3 а.с. 26-27, 40а).

Пояснення учасників справи у судовому засіданні.

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» Матвійчук М.З. у судовому засіданні підтримав вимоги заяви про заміну стягувача у виконавчому листі, просив задовольнити вимоги заяви у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи 3 ОСОБА_2 адвокат Семків М.Н. просив у задоволенні заяви відмовити.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, вислухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2011 року позов Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат задоволено. Стягнуто в солідарному порядку зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 81/143-06 від 14 березня 2006 року у розмірі 149 625,75 грн, 1496,26 грн витрат по оплаті судового збору та 250,00 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (т. 1 а.с. 95-97).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2011 року залишено без змін (т. 1 а.с. 151-154).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 травня 2012 року розстрочено виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2011 року в справі №0907/2-3968/2011 року за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 149 625,75 грн заборгованості за кредитним договором, 1496,26 грн витрат по оплаті судового збору та 250,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи терміном на 60 місяців з виплатою 2 523,00 грн рівним частинами щомісячно (том 1а.с.225).

Як вбачається із платіжних доручень, з метою виконання судового рішення ОСОБА_1 здійснював погашення заборгованості за кредитним договором по 2 523,00 грн (т. 1 а.с. 233-238).

06 червня 2023 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Пиць В.М. винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 0907/2-3968/2011, божник ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.05.2013 скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2012 (т. 2 а.с. 160-162).

13 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк», Клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Фактором, укладено договір факторингу. Відповідно до додатку № 1 (перелік первинних договорів до договору факторингу від 13 лютого 2012 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» перейшло право вимоги за кредитним договором №81/143-06 від 14 березня 2006 року (т. 3 а.с. 4-9).

13 лютого 2012 року складений акт приймання-передачі прав вимоги за договором факторингу від 13 лютого 2012 року (т. 3 а.с. 11).

Ухвалою суду від 10 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача у цивільній справі № 0907/2-3968/2011 (т. 3 а.с. 51-53).

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» є юридичною особою ( т.3 а.с.104-105).

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на підставі Розпорядження Комісії від 08.12.2011 №732 видала Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (т. 3 а.с. 106-107).

23 червня 2017 року головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 35081504 з виконання виконавчого листа № 0907/2-3968/2011 по цивільній справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» 149625,75 грн заборгованості, 1496,26 грн витрат по оплаті судового збору та 250,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у зв`язку з фактичним виконанням на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 3 а.с. 154).

Згідно копії довідки-розрахунку залишку заборгованості боржника ОСОБА_1 за договором № 81/143-06 від 14.03.2006 у валюті договору станом на 03.12.2024 становить 896 684,51 грн (т. 3 а.с. 160-162, 189-191).

28.02.2012 Акціонерне товариство «Укрсиббанк» зверталося до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з повідомленнями про відступлення права вимоги за кредитним договором або договором про відкриття та використання картрахунку, в яких було повідомлено про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.03.2006 Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (т. 3 а.с. 192-195).

Норми права, що підлягають застосуванню,

та висновки суду за результатами розгляду справи.

Згідно зі статтею 55 Цивільного процесуального кодексу України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 Цивільного кодексу України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 Цивільного процесуального кодексу України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 Цивільного процесуального кодексу України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України).

У пунктах 73-75 постанови Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 зазначено, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 Цивільного процесуального кодексу України. У цьому випадку приписи статті 442 Цивільного процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 Цивільного процесуального кодексу України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 Цивільного процесуального кодексу України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 Цивільного процесуального кодексу України, - в силу другої частини цієї статті.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

Судом встановлено, що 23 червня 2017 року головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 35081504 з виконання виконавчого листа № 0907/2-3968/2011 у зв`язку з фактичним виконанням на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, враховуючи фактичну повну сплату заборгованості за виконавчим документом та наявність постанови про закінчення виконавчого провадження, відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду від 13.04.2011 немає, що не оспорюється учасниками справи.

Разом із заявою щодо правонаступництво, заявник не здійснив жодні процесуальні дії (зокрема, не оскаржив постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців

Враховуючи висновок, сформульований Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), колегія суддів вважає, що правонаступник стягувача може звернутися до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження в межах строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то подаючи заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, такий правонаступник має одночасно подати заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, обґрунтовуючи поважність причин цього. У разі відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заява про заміну стягувача у виконавчому листі на правонаступника задоволенню не підлягає, оскільки в цьому випадку така заміна носить виключно формальний характер, не сприяє реалізації завдань цивільного судочинства та не відповідає принципу ефективності, оскільки не дає можливості виконати рішення суду без звернення до суду для вжиття додаткових заходів. Так, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони стягувача протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість "штучно" збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 30 липня 2019 року у справі № 5/128, від 21 серпня 2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Суд зазначає, що рішення Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2011 року могло бути звернено до виконання протягом трьох років та фактично виконано у 2017 році.

Водночас, подаючи у 2024 році цю заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, заявник одночасно не подав заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, обґрунтовуючи поважність причин цього.

У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, відповідно до статей 512-514 Цивільного кодексу України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись статтями 55, 258-261, 353, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , місцезнаходження: вул. Менделєєва, будинок 12, офіс 94/1, м. Київ, 01103.

Заінтересована особа 1 - Акціонерне товариство «Укрсиббанк», , місцезнаходження: вул. Андріївська, буд. 2/12, м. Київ, 04070.

Заінтересована особа 2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа 3 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа 4 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали складено 19 вересня 2025 року.

Суддя Мелещенко Л.В.