КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/7373/15 Головуючий у І інстанції - Ул`яновська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2025 року, постановлену за наслідками розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Укркабель» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Підприємство з іноземною інвестицією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Катех-електро» про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» про визнання припиненим договору поруки,-

установив:

У березні 2025 року ТОВ «Виробниче підприємство «Укркабель» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування заяви зазначало, що 12 вересня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №759/7373/15-ц за позовом ПАТ «КБ «Актив-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

12 вересня 2018 року судом було видано виконавчий лист, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язані сплатити на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» суму заборгованості у розмірі 19076781,70 грн.

У подальшому, на підставі договорів відступлення права вимоги, воно, ТОВ «Виробниче підприємство «Укркабель», стало правонаступником первісного позивача ПАТ «КБ «Актив-Банк» у справі №759/7373/15-ц.

22 листопада 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до зазначеної постанови від 22 листопада 2021 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 виконавчий документ міг бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 22 листопада 2024 року.

Вказану постанову та виконавчий лист воно, як стягувач, не отримувало та про відсутність повернення виконавчого листа без виконання дізналося після звернення 07 березня 2025 року до приватного виконавця Генного Д.А.

Крім того, вказувало, що дотримання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання було ускладнене через форс-мажорні обставини, спричинені пандемією COVID-19, а також військовим станом, що є поважною причиною для поновлення строків подання виконавчих листів.

Просило суд, поновити йому, ТОВ «Виробниче підприємство «Укркабель», строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа та видати дублікат виконавчого листа виданого 12 вересня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/7373/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» суму заборгованості у розмірі 19076781,70 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2025 року зазначену вище заяву задоволено.

Поновлено ТОВ «Виробниче підприємство «Укркабель» строк на пред`явлення виконавчого листа виданого 12 вересня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/7373/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» суму заборгованості у розмірі 19076781,70 грн.

Видано дублікат виконавчого листа виданого 12 вересня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/7373/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» суму заборгованості у розмірі 19076781,70 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що у матеріалах справи є ухвала від 2021 року про відмову у поновленні терміну виконання виконавчого документа, вказана ухвала була оскаржена в апеляційному порядку, і вона набрала законної сили та ніким не оскаржувалась.

Таким чином, вказана справа мала бути закрита судом першої інстанції.

Просив суд, скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2025 року, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що23 жовтня 2021 року ТОВ «Виробниче підприємство «Укркабель» вже зверталось до Святошинського районного суду м. Києва з аналогічною заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою від 23 жовтня 2021 року суд, ретельно дослідивши всі обставини справи, відмовив у задоволенні заяви. Не погоджуючись із законним та обґрунтованим рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ВП «Укркабель» подало апеляційну скаргу. Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 червня 2022 року апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином, питання про поновлення строку вже було остаточно вирішено судами двох інстанцій. Однак, всупереч принципам правової визначеності та остаточності судових рішень, у березні 2025 року ТОВ «ВП «Укркабель» повторно звернулося до суду з ідентичною заявою, фактично намагаючись переглянути вже вирішену справу.

Вказує, що заявником не надано жодних належних та допустимих доказів, які могли б встановити поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, та не наведено обґрунтованих аргументів тих обставин, що унеможливлюють вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Просив суд, скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2025 року, та закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На вказані апеляційні скарги ТОВ «Виробниче підприємство «Укркабель» подало відзиви, в обґрунтування яких зазначило, що необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами.

Зазначає, що сам факт відсутності виконавчого документа у нього, як стягувача, та в органі ДВС (у приватного виконавця) свідчить про те, що його було втрачено.

Вказує, що з огляду на положення п. 102 розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження», його заява про видачу дубліката виконавчого листа подана у березні 2024 року є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на викладене, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану перервалися та на час розгляду його заяви не спливли, а тому відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого в справі №796/198/2018.

Тобто, військовий стан визнається поважною причиною для поновлення строків подання виконавчих документів.

Ці фактори стали об`єктивною причиною неможливості пред`явлення виконавчого наказу до виконання у передбачений законом період.

Просило суд, апеляційні скарги залишити без задоволення, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2025 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що12 вересня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №759/7373/15-ц за позовом ПАТ «КБ «Актив-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

12 вересня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язані сплатити на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» суму заборгованості у розмірі 19076781,70 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року у справі №759/7373/15-ц замінено позивача ПАТ «КБ «Актив-Банк» на ТОВ «ВП «Укркабель».

Відповідно до Листа вих. №2619 від 07 березня 2025 року ПВ ВО м. Києва Генного Д.А. зазначено, що паперові матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 від 12 жовтня 2021 року знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Як вбачається з матеріалів справи ПВ ВО м. Києва Барладіним П.О. винесено постанову від 22 листопада 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявником правомірно заявлено вимогу про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачу дубліката виконавчого листа.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Положення вказаної процесуальної норми не містять безумовного обов`язку суду видати дублікат виконавчого документу, і передбачена можливість видачі такого дублікату (право суду) пов`язується із належним з`ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа та додержання строку, встановленого для пред`явлення.

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Частиною 1 ст. 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, закон пов`язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

У ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачом є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частинами 4 і 5 зазначеної статті передбачено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, при цьому у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ВП «Укркабель» про виправлення описки у виконавчих листах, виданих Святошинським районним судом м. Києва 27 листопада 2020 року та про поновлення строку для пред`явлення їх до виконання.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «ВП «Укркабель» залишено без задоволення, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року залишено без змін.

Вказаними рішеннями встановлено, що ТОВ «ВП «Укркабель» не надано доказів того, що з моменту отримання виконавчих листів, тобто, з 29 січня 2020 року по 12 жовтня 2021 року (дата звернення з заявою про виправлення помилки у виконавчих листах та поновлення строку пред`явлення їх до виконання) заявником вчинялись будь- які дії щодо реалізації свого права, як стягувача в рамках виконавчого провадження та що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущено товариством з поважних причин, які не залежали від волі стягувача.

22 листопада 2021 року приватним виконавцем на підставі заяви стягувача ТОВ «ВП «Укркабель» про повернення стягувачу виконавчого документу, у порядку п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Пунктом 1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Оскільки виконавчий лист №759/7373/15-ц був повернутий стягувачу на підставі постанови державного виконавця від 22 листопада 2021 року, а тому ТОВ «ВП «Укркабель» мав право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», тобто до 22 листопада 2024 року.

З даною заявою стягувач звернувся до суду лише 17 березня 2025 року.

З наведених обставин справи вбачається, що ТОВ «ВП «Укркабель» не було вжито всіх заходів для вчасного пред`явлення виконавчого листа до виконання, внаслідок чого, допущено значний пропуск строку пред`явлення його до виконання.

Посилання ТОВ «ВП «Укркабель» на те, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчий лист воно не отримувало, та про відсутність повернення виконавчого листа без виконання дізналось після звернення до приватного виконавця Гненного Д.А., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки інформація про хід виконавчого провадження не є закритою, а знаходиться у відкритому доступі в Реєстрі виконавчих проваджень. Стягувач повинен був цікавитися ходом виконавчого провадження.

При цьому колегія суддів враховує, що як відповідно до ст.111 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, так і згідно ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року стягувач як сторона виконавчого провадження наділений широким колом повноважень щодо контролю за діями виконавця, в тому числі має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З матеріалів справи вбачається, що стягувачем не використано свого права, передбаченого вимогами Закону, як сторони виконавчого провадження, в тому числі на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Отже, ТОВ «ВП «Укркабель» не надало доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав, зокрема вчинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення у справі №759/7373/15-ц.

Посилання заявника, щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання з посиланням на Конституцію України та практику Європейського суду з прав людини щодо гарантії виконання судових рішень, колегія суддів відхиляє, виходячи з такого.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Однак, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу, щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.

Отже, закон пов`язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року №2-988/10, від 23 січня 2020 року у справі №523/3338/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2025 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ВП «Укркабель» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2025 року скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Укркабель» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба