Справа № 367/3008/20
Провадження №2/367/383/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

27 серпня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Опанасенко А.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Храмченко Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

15 травня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 Гарматюк Антон Дмитрович звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» про зобов`язання вчинити дії, в якій просить встановити відсутністю заборгованості ОСОБА_2 по сплаті житлово-комунальних послуг та інших послуг по квартирі АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське», зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» здійснити перерахунок житлово-комунальних послуг та інших послуг по квартирі АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 станом на 13 березня 2020 року, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.

Обґрунтовуючи позов, представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано 13 березня 2020 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису в реєстрі 35995992.

Вказує, що підставою набуття права власності на квартиру є рішення Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/2004/18 від 26 грудня 2019 року, що набрало законної сили та зареєстроване у відповідності до чинного законодавства України.

Зазначає, що підставою звернення для судового захисту у справі № 367/2004/18 стало те, що ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 , під час торгів Державного підприємства «СЕТАМ», яке реалізовувало в порядку примусового виконання виконавчого провадження № 50162314, що перебувало на виконанні у відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке було відкрито на виконання виконавчого листа № 367/7827/14-ц від 22 січня 2016 року старшим державним виконавцем Башіловим В.О.

Стверджує, що після перемоги в торгах ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на квартиру та у той же день, 24 лютого 2017 року, право власності ОСОБА_2 було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак через невеликий проміжок часу квартира у незаконний спосіб вибула з власності ОСОБА_2 внаслідок чого ОСОБА_2 захищала власні майнові права та повернула власність, що підтверджується рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/2004/18 від 26 грудня 2019 року, а обставини встановлені даним рішенням не підлягають доказуванню.

Зазначає, що по квартирі АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Наголошує на тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» жодних комунальних послуг не надавало та не могло надавати з тих причин, що квартира АДРЕСА_1 , не підключена до опалення, водопостачання та електропостачання.

Вказує, що ОСОБА_2 до введення в Україні карантину, як власник майна, після повернення у власну власність квартири АДРЕСА_1 , з`явилася в офіс Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» для укладення договорів на надання останнім житлово-комунальних послуг та інших послуг як обслуговуючої організації, проте працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» повідомили ОСОБА_2 , що укладуть відповідні угоди тільки після погашення нею заборгованості по квартирі за особовим рахунком № НОМЕР_1 , розмір якої надійде в березні 2020 року у квитанції про спалу комунальних послуг за лютий 2020 року.

Зазначає, що у березні 2020 року ОСОБА_2 отримала від Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» рахунок на оплату житлово-комунальних послуг та інших послуг за лютий 2020 року, згідно якого за надані послуги нараховано 94 660 (дев`яносто чотири тисячі шістсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Стверджує, що після отримання рахунку, з метою захисту порушених прав споживача, Товариству з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» направлено адвокатський запит № 069 від 13 квітня 2020 року, який товариство отримало, але жодної відповіді не надало.

Звертає увагу суду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» під час дії карантину продовжує працювати, що підтверджується квитанцією за березень 2020 року, яку ОСОБА_2 отримала у квітні 2020 року.

Зазначає, що таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» порушує права ОСОБА_2 та намагається змусити сплатити неіснуючий борг.

Вказує, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальних послуги, якщо це прямо не обговорено в договорі купівлі-продажу, отже обов`язок ОСОБА_2 щодо оплати послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг виник 13 березня 2020 року, оскільки правовстановлюючі документи на квартиру не містять жодного посилання на наявну заборгованість по особовому рахунку за надані послуги й обов`язку ОСОБА_2 щодо її погашення.

Враховуючи вищевикладене, просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_3 від 09 червня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

22 березня 2021 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. прийнято дану справу до свого провадження у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 у відставку.

31 жовтня 2022 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника позивача ОСОБА_2 Старкова Ігоря Олександровича надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій представник просить встановити, що заборгованість ОСОБА_2 по сплаті житлово-комунальних послуг та інших послуг по квартирі АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське», становить 14 805 (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ять) гривень 92 копійки, зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» здійснити перерахунок наданих житлово-комунальних послуг та інших послуг по квартирі АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , вказавши суму заборгованості в розмірі 14 805 (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ять) гривень 92 копійки.

Протокольною ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 14 березня 2023 року прийнято заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог, розгляд справи продовжено з урахуванням даної заяви.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 Старков Ігор Олександрович просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» - Храмченко Лариса Федорівна у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» здійснює управління житлового будинку по АДРЕСА_2 . Під час здійснення управління, відповідачем надаються житлово-комунальні та комунальні послуги.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 205446843 від 26 березня 2020 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі №367/2004/18 від 26 грудня 2019 року, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, серія та номер 154, видане 24 лютого 2017 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Іщуком І.В.

Відповідно до заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2019 року по справі № 367/2004/18 позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер центр «Метал», ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено у повному обсязі. Визнано нікчемним акт приймання-передачі нерухомого майна від 20 лютого 2018 року, серія та номер 596, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. Визнано незаконним набуття ТОВ «ІНТЕР ЦЕНТР «МЕТАЛ» () права власності на квартиру номер АДРЕСА_3 , загальною площею 108,3 кв. м. (сто вісім цілих три десятих квадратних метри), житловою площею 32,2 кв. м. (тридцять дві цілих дві десятих квадратних метри). Витребувано в ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Кузецьким РВ УМВС України в Чернігівській області 24.03.2000, РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 Київської області, загальною площею 108,3 кв. м. (сто вісім цілих три десятих квадратних метри), житловою площею 32,2 кв. м. (тридцять дві цілих дві десятих квадратних метри), яка належить ОСОБА_2 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Кузецьким РВ УМВС України в Чернігівській області 24.03.2000, РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 . Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 25236000, №25312454 та № 25312256.

Таким чином, судовим рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2019 року по справі № 367/2004/18 встановлено, що ОСОБА_2 фактично є власником квартири АДРЕСА_1 , з 24 лютого 2017 року.

Згідно з копією рахунку наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» на сплату за житлово-комунальні та інші послуги за лютий 2020 року, за квартирою АДРЕСА_1 , особовий рахунок: НОМЕР_1 , існує заборгованість на загальну суму 94 660 (дев`яносто чотири тисячі шістсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до ст. ст. 66, 67, 156, 162 ЖК України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

У відповідності до положень статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

У відповідності до ст. 322 Цивільного кодексу України, абз. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Нарахування оплати за отримані комунальні послуги проводяться відповідно до Постанови КМУ 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі за текстом «Правила») та тарифів, встановлених вказаним «Постачальникам» органом виконавчої влади - які діють на момент надання відповідної послуги.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а статтею 68 ЖК України визначено, що на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно із п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Суб`єктами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно з Законом України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_2 є споживачем комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Частина 1 статті 509 ЦК України визначає, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Тобто у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Обов`язок на власників жилого приміщення по несенню витрат на утримання будинку і при будинкової території, сплаті комунальних послуг покладений також нормами ст. 322 ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 з 24 лютого 2017 року була зобов`язана утримувати майно, що їй належить, а саме квартиру АДРЕСА_1 , шляхом оплати витрат на утримання будинку, прибудинкової території та спожитих комунальних послуг, оскільки є власником та фактично володіє зазначеною квартирою з 24 лютого 2017 року, що підтверджується копією заочного рішення Ірпінського міського суду від 26 грудня 2019 року по справі 367/2004/18.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, посилання представника позивача на те, що ОСОБА_2 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 , лише у 2020 році є недоведеними, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 була власником квартири з 2017 року, при цьому, хоча квартира і вибувала з її власності, однак фактичне володіння квартирою з моменту придбання квартири у 2017 році здійснювала саме позивачка.

Стосовно твердження представника позивача про нібито відсутнє підключення квартири до опалення, водопостачання та електроенергії, слід зауважити, що на фото, доданих до позовної заяви, видно, що мережі до квартири підведено. Фактичне підключення до них належить до обов`язків власника. До того ж, встановити, чи на фото (а.с.10,11) зображена саме спірна квартира, неможливо.

Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості за квартирою АДРЕСА_1 , станом на момент придбання нею квартири у лютому 2017 року.

Заявляючи вимогу про встановлення заборгованості в сумі 14 805 грн. 92 коп., в т.ч. інфляційне збільшення та 3% річних, за періоди з 24.02.2017 по 01.03.2018 та з 13.03.2020 по 31.04.2021, позивачкою наводиться розрахунок такої заборгованості за період не з 24.02.2017, а з 21.05.2017 року.

Також, позивачка у розрахунку заборгованості зазначає лише суму витрат на утримання будинку та прибудинкової території, однак, просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок всіх наданих житлово-комунальних послуг та інших послуг по особовому рахунку № НОМЕР_1 , вказавши суму заборгованості 14 805 грн. 92 коп.

Позивачем зазначено про те, що загальний розмір пред`явленої їй відповідачем заборгованості з оплати житлово-комунальних та інших послуг станом на березень 2020 року становить 96 374 грн. 04 коп., проте, ОСОБА_2 не зазначає, з чого саме складається такий розмір заборгованості та за який період.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимоги або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 цієї статті визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно частини 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язко доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, що містяться в матеріалах справи, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» про зобов`язання вчинити дії у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» про зобов`язання вчинити дії.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське», , місцезнаходження: 08298, Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, буд. 26, корпус 2, офіс 173.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук