Справа № 182/35/25
Провадження № 2-о/0182/2/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.09.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності трудової книжки -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки.

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

11.10.2024 року вона звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом з заявою про призначення пенсії та всіма необхідними документами для підтвердження набутого стажу роботи нею була надана трудова книжка НОМЕР_1 . Дата заповнення трудової книжки - ІНФОРМАЦІЯ_1 .18.10.2024 року було прийняте рішення № 75 про відмову у призначенні їй пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи, згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки зазначене прізвище на титульній сторінці " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу, згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 " ОСОБА_3 " (повідомлення про направлення рішення про відмов у призначення пенсії, рішення про відмову, копія трудової книжки додаються). Внаслідок цієї розбіжності виникла плутанина. Вважає, що причиною помилкового запису її прізвища у трудовій книжці є неуважність інспектора відділу кадрів, що оформлював цей документ, однак, на той час вона не надала цьому факту особливої уваги та не перевірила вірність запису в трудовій книжці. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу - вищезазначеної трудової книжки - їй необхідно для підтвердження набутого страхового стажу, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, а наявність неправильного заповнення трудової книжки організацією, що оформлювала вищезазначений документ, перешкоджає органам Пенсійного фонду прийняти трудову книжку для обчислення такого стажу, що позбавляє її конституційного права на пенсійне забезпечення. Вирішити це питання самостійно, без звернення до суду за захистом її порушених прав, не може. Їїдошлюбне прізвище ОСОБА_4 (копія свідоцтва про народження додається). 18 червня 1983 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та прийняла його прізвище " ОСОБА_3 ". ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_6 . 15.05.1990 року вони розірвали шлюб, але прізвище на дошлюбне вона не змінювала, залишила собі прізвище " ОСОБА_3 " (копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, свідоцтва про народження доньки ОСОБА_6 , паспорту та ІНН ОСОБА_6 , свідоцтва про розірвання шлюбу додаються). Таким чином, той факт, що її прізвище правильно пишеться - " ОСОБА_3 ", підтверджується наступними доказами: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу; свідоцтвом про народження доньки ОСОБА_6 ; паспортом та ІНН доньки ОСОБА_6 ; свідоцтвом про розірвання шлюбу. 17.07.1991 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та прийняла його прізвище " ОСОБА_8 " (копія свідоцтва про укладення шлюбу додається). Згідно зі ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення, є те, що, згідно із законом, ці факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої, зазначені в документі, не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 цієї Постанови, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі № 6-21859 св 09 від 18.11.2009 року, встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч.1 ст.256 ЦПК України (в редакції 2004 року), у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, у зв`язку з чим заява про встановлення факту виконання роботи на певній посаді для зарахування до трудового стажу в порядку цивільного судочинства розглядатися не може. У судовому порядку може розглядатись факт належності документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові або прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в паспорті або в свідоцтві про народження. За таких обставин звернулась до суду і просить постановити рішення, яким встановити факт належності їй, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення - 26.11.1983 року, оформленої на " ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 " (мовою оригіналу).

Сторони до суду не з`явились. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги заяви підтримала (а.с.12). Представник заінтересованої особи надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. При постановленні рішення покладалась на розсуду суду (а.с.24-25).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Як встановлено в судовому засіданні, прізвище, ім`я та по батькові заявниці, згідно паспорту громадянина України, - ОСОБА_9 (а.с.13). в попередньому шлюбі її прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_10 (а.с.9-11). На даний час заявниця має право на пенсійне забезпечення, з приводу чого своєчасно звернулась до Відділу обслуговування громадян № 20 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 11.10.2024 року та відповідним пакетом документів, що підтверджують її трудовий стаж. З метою нарахування їй пенсії за віком, заявниця надала інспектору з призначення пенсії трудову книжку НОМЕР_3 від 26.11.1983 року (а.с.6). Проте, їй було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки при розгляді документів встановлено, що зазначене прізвище на титульній сторінці « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу, згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 (а.с.5).

Відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року за № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт належності цього документа даній особі може бути встановлений у судовому порядку.

Таким чином, через розбіжність у написанні імені у вищевказаних документах заявниця позбавлена можливості використати правовстановлюючі документи для підтвердження свого повного трудового стажу з метою оформлення пенсійних виплат за віком, відповідно до норм чинного законодавства.

За таких обставин суд вважає за можливе вимоги заявниці задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, п.6 ч.1 ст.315, 317, 319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності трудової книжки задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення - 26.11.1983 року, оформленої на " ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 " (мовою оригіналу).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал