Провадження № 2/357/2115/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Сомок О.А.,

секретар судового засідання Кича М.В.,

за участю:

представника позивача Шевчука Ю.І.,

розглянувши в порядку агального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кабулу Ірину Юріївну звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів у сумі 572951,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2022 році ОСОБА_1 познайомився з ОСОБА_3 . Остання ввійшла в довіру і виявила бажання допомогти йому придбати житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку під цим будинком площею 0,1950 га, кадастровий номер :06:014:0008.

23 лютого 2023 року ОСОБА_1 надав довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Дух I.O. і якою уповноважив ОСОБА_4 бути його представником та вчинити від його імені правочин, пов?язаний з купівлею на його ім?я житлового будинку номер АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1950 га. кадастровий номер :06:014:0008 розташовану за тією ж адресою за ціну та на умовах на свій особистий розсуд, з правом підпису договору купівлі-продажу за ціну та на умовах на свій розсуд. Особисто бути присутнім у нотаріуса під час укладення правочину купівлі-продажу він не мав можливості, оскільки 26.01.2023 року був поранений і в цей час перебував у госпіталі. Для придбання будинку позивач ОСОБА_1 в період часу з 06.03.2022 року по 3.06.2023 року переказав на картку ОСОБА_4 через Приват 24 кошти в сумі 572 951,86 грн.

28 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_2 (на момент укладення правочину ОСОБА_4 )

уклала договір купівлі-продажу серія та номер 2-255 житлового будинку садибного типу АДРЕСА_1 , який було посвідчено державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотарільної контори Юрченко I.O. Позивач вважає, що ОСОБА_2 ухилившись від виконання доручення, (офомила нерухомість на своє ім?я ) не повернула позивачу довіреність, строк якої не закінчива, не надала звіт, не повернула грошові кошти, а привласнила їх собі.

25 квітня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Після того, як позивач дізнався, що відповідач заволоділа його коштами і не виконала умови домовленості, звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. 12 березня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. В рішенні суду зазначена причина розірвання шлюбу саме те, що остання заволоділа його особистими коштами і після цього уникає зустрічей.

06 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського УП ГУНП в Київській області із заявою і 07 вересня 2023 року по його заяві були внесені до ЄРДР відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України. 29 грудня 2023 року кримінальне провадження було закрите у звязку з відсутністю складу злочину.Оскільки в діях відповідача вбачаються цивільно-правові правовідносини, то такий спір підлягає вирішенню в порядку цивільного провадження в суді.

Вважає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли правовідносини за договором доручення. Відповідач, як представник не мала права вчиняти правочин від імені особи, яку вона представляє, у своїх інтересах. Порушивши умови домовленості, відповідач зобов`язана була негайно передати довірителеві все одержане у звязку з виконанням доручення, а саме: грошові кошти у сумі 572951,86 грн, а також повернути довіреність.

Заяви та інші процесуальні дії у справі, позиції учасників справи

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2025 вказану справу передано на розгляд судді Сомок О.А.

Ухвалою судді від 06.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судве засідання.

Ухвалою суду від 07.02.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Кабули І.Ю. про забезпечення позову.

28.02.2025 до Білоцерківського міськрайонного суду від представника відповідача адвоката Фатєєва Андрія Олександровича надійшов відзив на позовну заяву у якому він проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що відповідач у січні 2022 року познайомилась з позивачем у мережі Фейсбук та почала спілкуватись, а в подальшому у них виникли романтичні відносини та вони стали проживати разом в орендованій квартирі в м.Біла Церква, як чоловік і дружина. 3 березня 2022 року ОСОБА_1 за власним бажанням з метою підтвердження реальної можливості фінансового забезпечення їх спільної з відповідачкою родини, належного облаштування спільного побуту, а також для того щоб відповідачка мала можливість використовувати на власний розсуд кошти почав надсилати відповідачці кошти на її картковий рахунок у сумі приблизно 50000 грн. на місяць систематичними на різну суму платежами.

За вказані кошти відповідачкою оплачувались квартира, в якій вона проживала з ОСОБА_1 , придбавались необхідні речі для спільного проживання, витрачались кошти на їжу та інші продукти й потреби, а також витрачались під час спільного проведення дозвілля. Тобто, значна частина вказаних коштів витрачалась саме на організацію сімейного побуту ОСОБА_1 та відповідачки. Також, велику кількість разів відповідачка на прохання позивача знімала зі своєї картки ці грошові кошти та передавала останньому у готівковому вигляді на його потреби (м. Покровськ, м. Бахмут). Інколи, коли ОСОБА_1 не був на території м. Біла Церква але у нього раптово виникала необхідність у грошових коштах, останній просив відповідачку перерахувати йому деякі суми з надісланих коштів. Оскільки відносини між позивачем та відповідачем були довірливі, то останній знав, що вона підшукує для себе будинок, який хоче придбати за спільні зі своєю дочкою накопичені кошти. Перед придбанням будинку з метою його перевірки ОСОБА_1 просив відповідачку надіслати йому повну інформацію стосовно цього об?єкту нерухомості для того, щоб пересвідчитись у наявності будь-яких перешкод у його придбанні. У подальшому ОСОБА_1 пропонував їй придбати цей будинок за спільні кошти, проте відповідачка відмовилась, оскільки мала намір придбати вказане житло за особисті кошти (кошти матері та доньки), про що вони давно мріяли. У 20-числах лютого 2023 року від ОСОБА_1 на її адресу надійшла нотаріальна довіреність, якою останнім нібито уповноважено відповідачку на вчинення від його імені правочину, пов?язаного з купівлею на його ім?я - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки. При цьому, придбання житла на ім?я ОСОБА_1 жодним чином не погоджувалось та не приймалось. Зазначену довіреність видано позивачем без відома та погодження з відповідачем.

Після отримання цього документу відповідачка одразу повідомила ОСОБА_1 , що будинок придбає, як і планувала для доньки і на своє ім`я. 28.03.2023 у приватного нотаріуса було оформлено договір купівлі-продажу N? 2-255 вищевказаного житлового будинку та оформлено право власності на нього на ОСОБА_4 . Відповідачка не скористалася наданою позивачем довіреністю, оскільки не мала такого наміру здійснювати придбання цього майна на ім?я ОСОБА_1 , так як зазначений будинок придбано за особисті кошти та у власних інтересах, тому вона не планувала оформлювати вказане майно на іншу особу. Придбання будинку здійснено частково за рахунок наявних заощаджень відповідачки, а також за допомогою кредитних коштів. Зокрема, відповідач оформила кредит у сумі 91 299,00 грн в АТ «ПУМБ» 21 лютого 2023 року.

Відповідач зазначає, що вказане придбання житлового будинку здійснено виключно за її особисті кошти, та нею не витрачалось на це коштів, які надіслано позивачем на її картку, на той час грошей вже було небагато, т.я. майже повністю були витрачені у їх спільних інтересах як родини. Таким чином, обставини придбання нерухомого майна свідчать про використання власних заощаджень відповідачки разом із залученням кредитних ресурсів, а також підтверджують її незалежність у прийнятті фінансових рішень. Після придбання цього житлового будинку позивачкою на прохання ОСОБА_1 зареєструвано його місце проживання за адресою вказаного житлового будинку. Причиною цього, за його словами, була відсутність у нього іншого місця реєстрації. У подальшому позивачка та відповідач спільно мешкали у вказаному будинку, здійснювали спільні витрати на облаштування житла та придбання необхідних речей для побуту, у тому числі за кошти, які надіслано позивачем на банківську картку відповідача.

Щодо доводів ОСОБА_1 про ухилення відповідача від виконання доручення на підставі нотаріальної довіреності від 23.02.2023 3 приводу придбання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки під ним площею кадастровий номер N? :06:014:0008, а також обов`язку останньої у наданні звіту та поверненні позивачу вказаних коштів, які використано у ході організації сімейного побуту - є неправдивими та такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства. Оскільки зазначені кошти у сумі 572 951, 86 грн., які надіслано позивачем на картковий рахунок відповідачки за період з 06.03.202 по 03.06.2023 спільно за взаємною згодою та власними бажаннями витрачались у вказаний період як відповідачкою, так і позивачем, у ході проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу для організації їх сімейного побуту та дозвілля, а також для інших потреб - (кошти витрачено на сімейні потреби), питання придбання зазначеного житлового будинку на ім?я ОСОБА_1 не було узгодженим з позивачкою та останньою ніколи не надавалось на це згоди, наявність документу на представництво інтересів (довіреності) в розумінні вимог цивільного законодавства та інституту представництва жодним чи не створює у особи якогось зобов?язання у разі не використання цієї довіреності або не вчинення дій, на які особу уповноважено довірителем, тим паче без її відома та згоди.

04.03.2025 представник позивача ОСОБА_5 подала до суду відповідь на відзив у якій зазначила, що відповідач ОСОБА_2 необгрунтовано вважала, що вони з відповідачем з січня 2022 року по березень 2023 року перебували у фактичних шлюбних стосунках і спірні кошти є їх спільним майном, оскільки в цей період позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, тому з відповідачкою у нього сімейних відносин не виникло. Окрім того, вважає необгрунтованими твердження відповідача про те, що саме лише оформлення довіреності позивачем не є достатньою підставою для виникнення у неї обов`язків представництва. Вважає, що договір доручення фактично існував, оскільки в довіреності детально описано, які дії повинен виконати повірений. Відповідач, виходячи з вимог закону повинна була негайно повернути довіреність довірителю. Оскільки вона цього не зробила та не вчинила жодних дій в інтересах ОСОБА_1 , то вона повинна негайно передати довірителю все одержане у звязку з виконанням доручення.

17.03.2025 представник відповідача Фатєєв А.О. подав до суду заперечення у якому повторно зазначив, що між позивачем та відповідачем договір доручення не укладався і тому обов`язків по цьому договору у відповідача не виникло. Коштів на придбання будинку від ОСОБА_1 відповідачка не отримувала.

Ухвалою суду від 24.04.2025 витребувано у Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині відомостей про реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу за період з 01.01.2022 до 03.06.2023. Витребувано з Центру надання адміністративних послуг при Білоцерківській міській раді відомості щодо зареєстрованих осіб (склад сім`ї) за адресою: АДРЕСА_1 у період з 28.02.2023 по 03.06.2023 та інформацію про реєстрацію за даною адресою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання ухвали суду 13.05.2025 від Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) отримано витребувані документи.

21.05.2025 з Центру надання адміністративних послуг при Білоцерківській міській раді до суду надано відповідь про неможливість надання витребовуваної інформації.

27.05.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 та його представники адвокат Кабула І.Ю. та ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Позивач додатково надав пояснення суду, що він планував придбати будинок в Білоцерківському районі за 500000 грн. і саме для цього протягом 2022 2023 року перераховував кошти ОСОБА_3 . Домовленість була про те, що після накопичення зазначеної суми відповідачка придбає будинок для нього і вони разом будуть в ньому проживати. У лютому 2023 року ОСОБА_3 повідомила про те, що знайшла будинок і скинула йому адресу будинку і земельної ділянки, щоб він надав їй довіреність на їх придбання. Про те, що будинок відповідачка придбала за його кошти на своє ім`я він дізнався лише у травні 2023 року, у звязку з чим між ними виникла сварка та вони розірвали укладений шлюб.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Фатєєв А.О. проти позову заперечили з підстав, які виклали у відзиві на позовну заяву та в запереченнях і просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач ОСОБА_2 додатково пояснила, що з позивачем вони мали романтичні стосунки та з початку 2022 року проживали спільно та мали спільний побут. Кошти на її картку позивач надсилав регулярно і у значних сумах, в середньому 50000 грн. на місяць. Вона вважала, що це були їх спільні сімейні кошти. На той час їй не було відомо, що позивач перебував у шлюбі з іншою жінкою. Ніякої домовленості щодо зберігання та накопичення цих коштів з метою придбання будинку для ОСОБА_1 між ними не було. Адресу та повні відомості по будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки на якій він розміщений, вона надсилала позивачу перед придбанням, щоб порадитись з ним, як з чоловіком. Про те, що позивач надав їй довіреність на придбання будинку, вона дізналась, отримавши її у відділенні Нової пошти. Реалізовувати цю довіреність не мала наміру, оскільки будинок і земельну ділянку вона мала намір придбати для себе та дочки за власні збереження та за кошти, які їй надала дочка ОСОБА_7

12.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, проголошення якого відклав на 22.09.2025.

Заслухавши пояснення позивача та його представників, пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 23 лютого 2023 року ОСОБА_1 надав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_4 бути його представником та вчинити від його імені правочин, пов?язаний з купівлею на його ім?я житлового будинку номер АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1950 га. кадастровий номер :06:014:0008 розташовану за тією ж адресою за ціну та на умовах на свій особистий розсуд, з правом підпису договору купівлі-продажу за ціну та на умовах на свій розсуд. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Дух I.O. та зареєстрована в реєстрі за №161. Оригінал довіреності був отриманий ОСОБА_4 у відділенні Нової пошти та знаходився у неї до 20.03.2025. Відмова від довіреності складена ОСОБА_2 20.03.2025 та направлена на адресу позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, що на ній розташований, укладеного 28 лютого 2023 року ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_8 земельну ділянку загальною площею 0,1950 га, кадастровий номер :06:014:0008 та житловий будинок, що на ній розташований з відповідними господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1 . Відповідно до п.5 Договору, продаж нерухомості вчинено за 130400,00 гривень. Даний договір посвідчено державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченком І.О., зареєстровано в реєстрі №2-255. Право власності на житловий будинок і земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 28.02.2023.

З виписки наданої АТ КБ «ПриватБанк» по картці/рахунку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 за період з 06.03. 2022 року по 03.06.2023 були здійснені перекази на карту ПриватБанку через додаток Приват 24, одержувач ОСОБА_4 на загальну суму 572951,86 гривень.

З виписки наданої АТ КБ «ПриватБанк» по картці/рахунку НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_2 , за період з 06.03.2022 року по 03.06.2023 були здійснені перекази на карту ПриватБанку через додаток Приват 24, одержувач ОСОБА_1 на загальну суму 34170,63 кількома платежами протягом періоду.

Відповідно до рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , зареєстрований 26 жовтня 2022 року Чорнобаївським відділом ДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області, актовий запис №152, розірвано. Рішення суду набрало законної сили 18.03.2023.

25 квітня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (повторним) серія НОМЕР_4 , виданим Білоцерківським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської обасті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підтаві актового запису N?434. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 отримала прізище «Цилуйко».

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 12.03.2024 у справі 357/10927/23, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано. Підставою розірвання шлюбу при зверненні до суду ОСОБА_1 зазначав, зокрема те, що відповідачка заволоділа його особистими коштами.

21.02.2023 ОСОБА_4 отримала в АТ «ПУМБ» кредит у сумі 91299 гривень, що вбачається з заяви №102 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

06.09.2023 ОСОБА_1 подав до Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області заяву про вчинення кримінального правопорушення відносно нього ОСОБА_4 , яка шляхом зловживання довірою заволоділа належними йому коштами, які він їй перераховував на придбання будинку.

Відомості по заяві ОСОБА_1 внесені до ЄРДР №0004262 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України щодо шахрайських дій ОСОБА_4 29.12.2023 дане кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю складу злочину, що підтверджується витягом з ЄРДР та Постановою про закриття кримінального провадження від 29.12.2023.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_7 надала суду показання про те, що її мати ОСОБА_2 протягом 2022 2023 року була у романтичних відносинах з позивачем ОСОБА_1 . В періоди, коли він перебував у м.Біла Церква, вони з матір`ю знімали житло. Їй відомо, що позивач робив матері коштовні подарунки та надавав кошти, які ними витрачались на спільний побут. Будинок хотіли купити та підшукували разом з матір`ю. Вона з матір`ю склали свої збереження, мати взяла кредит і потім придбали будинок. Про довіреність від ОСОБА_1 на придбання будинку їй не було відомо. За будинок сплатили 10500 доларів США.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, що регулюють дані правовідносини та висновки суду

Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 237, частини третьої статті 238 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Водночас словосполучення «у своїх інтересах» потрібно розуміти так, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або у інший спосіб на шкоду інтересам довірителя, зокрема на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 727/3501/16-ц, від 01 лютого 2023 року у справі № 569/19674/19.

Згідно зі статтею 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність вказує на надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16).

Відповідно до статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Отже, довіреність, є актом, функцією якого є представництво, а договір доручення передбачає зобов`язання, яке встановлюється таким договором, метою якого є виконання певних дій повіреним на користь та коштом довірителя. Необхідно розмежовувати договір доручення та довіреність.

Згідно зі статтею 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Отже, довіреність, є актом, функцією якого є представництво, а договір доручення передбачає зобов`язання, яке встановлюється таким договором, метою якого є виконання певних дій повіреним на користь та коштом довірителя. Необхідно розмежовувати договір доручення та довіреність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 23.02.2023 видав нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив відповідача ОСОБА_3 бути його представником та вчинити від його імені правочин, пов?язаний з купівлею на його ім?я житлового будинку номер АДРЕСА_1 та земельну ділянку на якій він знаходиться.

Поряд з тим, сама лише довіреність від 23 лютого 2023 року, виходячи з її змісту, не є підтвердженням укладення договору доручення. Зазначення в довіреності про те, що ОСОБА_1 діє на підставі усного договору щодо вчинення правочинів, не дає суду підстав беззаперечно вважати, що дійсно між сторонами мав місце факт укладення такого договору за яким у сторін виникли взаємні права та обов`язки, враховуючи односторонню природу довіреності, видача і зміст якої жодним чином не залежать від волі зазначеного в ній повіреного, тобто від волі ОСОБА_3 . Окрім того, судом встановлено, що відповідач, як покупець, діяла від свого імені під час укладення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки і довіреність нею не використовувалась.

Суд зауважує, що обов`язок повіреного негайно передати довірителю все одержане у зв`язку з виконанням ним доручення, визначений статтею 1006 ЦК України, з`являється у повіреного лише за умови виконання ним доручення.

Окрім того, під час судового розгляду суд встановив, що в період з з 06.03. 2022 року по 03.06.2023 відповідач отримала від позивача перекази на карту ПриватБанку через додаток Приват 24 на загальну суму 572951,86 гривень, проте доказів, що зазначені перекази Цилуйко В.П. здійснював саме для придбання на його ім?я житлового будинку номер АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1950 га, кадастровий номер :06:014:0008 розташованої за тією ж адресою, суду не надано.

Частинами 3 та 4 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складене 22.09.2025.

Суддя О. А. Сомок