ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7508/25 Справа № 191/2798/24 Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання: Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №191/2798/24 за скаргою ОСОБА_1 , на дії та бездіяльність посадової особи Подільського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересована особа ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2025 року,ухвалену у складі судді Твердохліб А.В., -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернулась до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії та бездіяльність посадової особи Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа ОСОБА_2 .

В обґрунтування скарги зазначає, що розпорядженням голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Старобільського районного суду Луганської області на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Зазначає, що за результатами розгляду справи №755/978/20, Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за її заявою від 11 січня 2024 року, було видано виконавчий лист, в якому була відсутня інформація, яка ідентифікує боржника ОСОБА_2 .

Також зазначає, що у другому (останньому) варіанті виконавчого листа №755/978/20 від 11 січня 2024 року, надісланому на адресу її зареєстрованого місця проживання в графі «адреса (постійне або останнє місце проживання боржника))» Синельниківський міськрайонний суд вказав наступну адресу боржника ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , яка з 2014 року є тимчасово окупованою територією.

Вказує, що у своїй заяві на ім`я начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про прийняття до виконання виконавчого листа №755/978/20 від 11 січня 2024 року, відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», вона зазначила відомості, що ідентифікують боржника, зокрема те, що боржник ОСОБА_2 здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Дніпровського району м.Києва. Ця адреса була вказана особисто ОСОБА_2 у договорі про надання правової допомоги та у його касаційній скарзі.

Вказує, що 27 березня 2024 року заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кенюк Л.В. винесено постанову про відкриття ВП №74552946 з примусового виконання виконавчого листа №755/978/20 від 11 січня 2024 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на її користь суму у розмірі 23 400 грн., які насправді є 900 доларів США, які були передані нею ОСОБА_2 в якості авансу за обіцянку надати правову допомогу і до цього часу ним не повернуті.

Також зазначає, що 12 квітня 2024 року боржник ОСОБА_2 особисто звернувся до начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві з письмовою заявою, у якій вказав, що «стягувачем не додано доказів, що він проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Вказана стягувачем адреса відмінна тій, яка вказана в виконавчому документі. За вказаною адресою ніколи не проживав та не проживає. За даною за адресою Сосюри 5, знаходиться КБ «Приватбанк» та Київська нотаріальна контора. Просив прийняти рішення щодо законності відкриття виконавчого провадження.

Звертає увагу, що боржник ОСОБА_2 тривалий час приховує адресу свого дійсного у м.Києві місця проживання/перебування та протиправно намагається змусити виконавця вжиття заходи, передбачені ст.37 Закону (повернення виконавчого документа стягувачу), коли неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Також, зазначає, що 16 квітня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваля В.В. з двома письмовими заявами, в яких просив прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Старобільським районними судом Луганської області 17 червня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 21 836,50 грн.; прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Верховним Судом 17 червня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на відшкодування судового збору у сумі 1 981,60 грн.

Вказує, що у цих заявах ОСОБА_2 вказав свою адресу, а саме: АДРЕСА_4 .

Звертає увагу, що 17 квітня 2024 року державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління (м.Київ) Луценко А.С. винесено постанову про відкриття ВП №74772968 з примусового виконання виконавчого листа №755/978/20 від 21 грудня 2023 року, виданого, як вказано у постанові, Старобільським районним судом Луганської області.

Зауважує, що при вчиненні виконавчих дій за цією постановою державний виконавець Луценко А.С. на кошти в сумі 613,31 доларів США її карткового рахунку в AT «Ощадбанк» спочатку наклала арешт, а потім ці кошти були направлені на рахунок Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві для погашення арештованої суми.

Також, 18 квітня 2024 року головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савченко Ю.Й. винесено постанову про відкриття ВП №74772990 з примусового виконання виконавчого листа №755/978/20 від 21 грудня 2023 року, виданого, як вказано у постанові, Верховним Судом, про стягнення судового збору з неї на користь ОСОБА_2 у розмірі 1 681,00 грн.

Також звертає увагу, що при вчиненні виконавчих дій за цією постановою державний виконавець Савченко Ю. Й. на кошти в сумі 53,56 долара США її карткового рахунку в AT «Ощадбанк» спочатку наклала арешт, а потім ці кошти направлені на рахунок Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві на для погашення арештованої суми.

Зазначає, що 24 квітня 2024 року в приміщенні Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві в присутності виконавця її представник ознайомився з матеріалами ВП №74772990, а 26 квітня 2024 року в присутності виконавця ознайомився з матеріалами ВП №74772968.

Вважає, що після дослідження копій з документів ВП №74772968 та ВП №74772990 наявні ознаки порушення Закону та п.3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме органом державної виконавчої служби у цій скарзі є Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві.

Окремо зазначає, що свої заяви у письмовій формі разом із оригіналами вищевказаних виконавчих листів ОСОБА_2 , як стягувач, подавав на ім`я начальника відділу Коваля В.В., до компетенції якого належить вирішення питання про усунення порушення її певних прав і свобод, як сторони виконавчого провадження.

Зазначає, що у постанові про відкриття ВП №74772968 ОСОБА_3 вказала, що було розглянуто заяву стягувача ОСОБА_2 , але державний виконавець дивним чином пропустила поза своєю увагою те, що заява ОСОБА_2 від 16 квітня 2024 року не відповідала вимогам Закону та Інструкції: не вказаний день народження (вказано ІНФОРМАЦІЯ_1 ); не вказана адреса зареєстрованого місця проживання чи перебування стягувача (вказана якась адреса для листування; закон не визначає «адресу для листування» як зареєстроване місце проживання фізичної особи); ОСОБА_2 просив прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Старобільським районним судом Луганської області 17 червня 2020 року, тобто за вказаною датою виконавчий лист взагалі не міг бути поданим та відповідно прийнятий до виконання.

Звертає увагу, що державний виконавець Луценко А.С. у своїй постанові вказала, що виконавчий лист, виданий Старобільським районним судом Луганської 21 грудня 2023 року, що не відповідає даті, вказаній ОСОБА_2 у заяві від 16 квітня 2024 року та тому, що виконавчий лист, виданий Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Також зазначає, що у постанові про відкриття ВП №74772990 ОСОБА_4 вказала, що було розглянуто заяву стягувача ОСОБА_2 , але головний державний виконавець пропустила поза своєю увагою те, що заява ОСОБА_2 від 16 квітня 2024 року не відповідала вимогам Закону та Інструкції: не вказаний день народження (вказано ІНФОРМАЦІЯ_1 ); не вказана адреса зареєстрованого місця проживання чи перебування стягувача (вказана якась адреса для листування); заява взагалі не була підписана ОСОБА_2 , але на цю заяву була накладена резолюція начальника відділу Коваля В.В.

Вказує, що Головний державний виконавець Савченко Ю.Й. у своїй постанові зазначила, що виконавчий лист був виданий Верховним Судом 21 грудня 2023 року, що не відповідає даті, вказаній ОСОБА_2 у заяві від 16 квітня 2024 року.

Звертає увагу суду, що Верховним Судом на її запит надано відповідь, згідно якої виконавчий лист у справі №755/978/20 ОСОБА_2 взагалі не видавався. Тобто ОСОБА_2 надав до виконання виконавчий лист, який містить ознаки підробки, а саме перша сторінка виконавчого листа вказує, що виконавчий лист видав Верховний Суд, а зворотна вказує, що виконавчий лист видав Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Також, зазначає, що для досудового врегулювання спору вона 27 квітня 2024 року направила на ім`я начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Коваля В.В. заяву з наведенням здійснених порушень та проханням скласти акти про порушення, прийняти постанову, якою скасувати постанови ВП №74772990 та ВП №74772968 та звернутись до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення.

30 травня 2024 року вона від начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваля В.В. отримала відповідь на свою заяву від 27 квітня 2024 року, в якій було зазначено, що під час проведення виконавчих дій посадовими особами Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві могли бути встановлені дані, які ідентифікують стягувача ОСОБА_2 , зокрема встановити адресу його зареєстрованого місця проживання/перебування (у наявності є інформація, що ОСОБА_2 з 2014 року працює і проживає у м.Києві).

Вважає, що ОСОБА_5 , як начальник, спочатку своїми підписами під заявами ОСОБА_2 (під однією заявою стоїть сумнівний підпис, друга заява взагалі не підписана) дозволив прийняти їх до виконання (здійснив протиправні дії), а потім відмовився здійснити дії, передбачені абз.2 ч.3 ст.74 Закону (неправомірне бездіяльність) під час виконання судового рішення.

Також вважає, що такі дії та подальша бездіяльність посадової особи призвели до порушення її певних прав і свобод, а саме: передчасного (протиправного) направлення на рахунок Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві для погашення арештованих сум з її карткового рахунку; витрачати свої кошти та час на пошук відомостей, що ідентифікують боржника ОСОБА_2 , з виконання виконавчого листа №755/978/20 від 11 січня 2024 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області у ВП№74552946 від 27 квітня 2024 року.

У зв`язку з чим, просила визнати неправомірними дії начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУМЮ (м.Київ) Коваля В.В. відносно прийняття від стягувача ОСОБА_2 заяв від 16 квітня 2024 року про примусове виконання; визнати неправомірною бездіяльність начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Коваля В.В. щодо невиконання абз.2 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУМЮ (м.Київ) Коваля В.В. виконати вимоги ч.3 ст.74 Закону «Про виконавче провадження».

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року у задоволенні скарги стягувача ОСОБА_1 на дії та бездіяльність посадової особи Подільського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на засадах верховенства права, є необґрунтованою, не відповідає основним принципам Європейського Суду з прав людини щодо належного здійснення правосуддя.

Зазначає, що викладені судом першої інстанції мотиви та аргументи у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду від 30 квітня 2025 року не відповідають фактичним обставинам справи, вказані обставини неповно з`ясовані та викладені без врахування подій (фактів), які були здійснені посадовою особою, дії якої оскаржувались протягом часу розгляду справи, при цьому суд першої інстанції не спростував висновки цього ж суду від 02 жовтня 2024 року, якими було встановлено порушення її права як скаржниці.

Вказує, що суд першої інстанції не встановив, що скарга була подана до суду ще у червні 2024 року на дії та бездіяльність конкретної посадової особи державної виконавчої служби щодо невиконання абз. 2 ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» та зобов`язання виконати вимоги ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», неправильно визначив хто є стягувачем, а хто є боржником за вказаними в скарзі виконавчими провадженнями.

Зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають істотне значення для справи, а висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 30 квітня 2025 року, відповідають дійсним обставинам справи.

Звертає увагу суду, що матеріали ВП №74772990, які містяться в матеріалах справи, є Постанова «Про результати перевірки законності виконавчого провадження» від 14 жовтня 2024 року, згідно з якою скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74772990 від 18 квітня 2024 року, винесену на підставі виконавчого листа №755/978/20 від 21 грудня 2023 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору, та між іншого, скасовано постанову про закриття виконавчого провадження у ВП №74772990 від 18 квітня 2024 року, винесену на підставі виконавчого листа №755/978/20 від 21 грудня 2023 року.

Даний факт, судом першої інстанції було не взято до уваги.

Також зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не звернув увагу на порушення ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

У зв`язку з чим, просила ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засідання суду апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає залишенню без змін з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14 квітня 2024 року державним виконавцем Подільського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Луценко А.С., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74772968, на підставі виконавчого листа №755/978/20, виданого 21 грудня 2023 року Старобільським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 21836 грн. 50 коп.

Крім того, 18 квітня 2024 року державним виконавцем Подільського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савченко Ю.Й., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74772990, на підставі виконавчого листа №755/978/20, виданого 21 грудня 2023 року Верховним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 1681 грн. 00 коп.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на протиправні дії та бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби, усунення яких має відновити її порушні права як сторони виконавчого провадження.

Під час розгляду скарги, ОСОБА_2 , який є боржником в одному із вищевказаних виконавчих проваджень, і стягувачем в іншому, повідомив суду, що виконавчі провадження яки є предметом скарги закінчені в зв`язку з виконанням.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що станом на 30 квітня 2025 року виконавчі проводження виконані як з боку ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 так і з боку ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . З огляду на встановлені обставини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції і зазначає наступне.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

ЄСПЛ вказує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвекції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції"). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України").

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною четвертою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга, третя статті 451 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №74772968 виконавець Луценко А.С. залишила поза увагою те, що заява стягувача ОСОБА_2 від 16 квітня 2024 року не відповідала вимогам Закону та Інструкції: не вказаний день народження (вказано ІНФОРМАЦІЯ_1 ); не вказана адреса зареєстрованого місця проживання чи перебування стягувача (вказана адреса для листування), між тим закон не визначає «адресу для листування» як зареєстроване місце проживання фізичної особи. Крім того ОСОБА_2 просив прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Старобільським районним судом Луганської області, хоча виконавчий лист виданий Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Також встановлено, що у постанові про відкриття ВП №74772990 виконавець Савченко Ю.Й. не звернула уваги, що заява ОСОБА_2 від 16 квітня 2024 року також не відповідала вимогам Закону, оскільки день народження заявника вказано як ІНФОРМАЦІЯ_1 ; не зазначено адреса зареєстрованого місця проживання чи перебування стягувача (вказана адреса для листування); заява не була підписана ОСОБА_2 . Крім того у постанові вказано, що виконавчий лист був виданий Верховним Судом 21 грудня 2023 року, що не відповідає даті (17.06.2020р.), вказаній ОСОБА_2 у заяві про прийняття до виконання виконавчого листа до виконання від 16 квітня 2024 року.

На запит скаржника Верховним Судом надано відповідь, згідно якої виконавчий лист у справі №755/978/20 ОСОБА_2 не видавався (а.с.12).

На першій сторінці виконавчого листа зазначено, що виконавчий лист видано Верховним Судом, а на звороті - що виконавчий лист видано Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області (а.с.15).

За для усунення наведених порушень ОСОБА_1 27 квітня 2024 року звернулась з заявою до начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Коваля В.В. і просила скласти акти про порушення, прийняти постанову, якою скасувати постанови про відкриття ВП №74772990 та ВП №74772968.

Згідно відповіді ОСОБА_5 від 30 травня 2024 року, під час проведення виконавчих дій посадовими особами Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, могли бути встановлені дані, які ідентифікують стягувача ОСОБА_2 , зокрема встановити адресу його зареєстрованого місця проживання/перебування (у наявності є інформація, що ОСОБА_2 з 2014 року працює і проживає у м.Києві). Тобто порушення, на які звернула увага ОСОБА_1 усунені не були.

Скаржник ОСОБА_1 вважає, що такі дії та подальша бездіяльність посадової особи - начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУМЮ (м.Київ) Коваля В.В. призвели до порушення її прав і свобод, тому просила визнати неправомірною його бездіяльність щодо невиконання абз.2 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язати останнього виконати вимоги ч.3 ст.74 Закону «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає обставини викладені в скарзі доведеними належними та допустимими доказами, але погоджується з висновками суду першої інстанції оскільки з матеріалів справи вбачається, що згідно копії постанови начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Коваля В.В. «Про результати перевірки законності виконавчого провадження» від 14 жовтня 2024 року, визнано дії виконавця Савченко Ю.Й. у ВП №74772990 такими, що вчинені з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», скасовано постанови - про відкриття виконавчого провадження №74772990 від 18 квітня 2024 року винесену на підставі виконавчого листа №755/978/20 від 21 грудня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору, - постанови про розмір мінімальних витрат у ВП №74772990, - постанову про стягнення виконавчого збору, - постанови про арешт коштів та майна боржника. Зобов`язано головного державного виконавця Савченко Ю.Й. привести ВП №74772990 у відповідність до ЗУ «Про виконавче провадження».

Тобто в ході розгляду скарги начальник Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Коваль В.В. добровільно здійснив дії і виконав вимоги абз.2 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того з матеріалів справи вбачається, що до ухвалення оскаржуваного рішення, державним виконавцем Савченко Ю.Й. 17.10.2024 було повернуто виконавчий лист №755/978/20 виданий 21.12.2023р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 1681,00 грн. через невідповідність заяви стягувача ЗУ «Про виконавче провадження».

В подальшому (в лютому 2025 року) виконавчі провадження де стягувачем був ОСОБА_2 , а боржником ОСОБА_1 і навпаки, були закінчені в зв`язку з їх виконанням.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність посадової особи державної виконавчої служби, оскільки станом на дату розгляду справи, порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження», які мали місце при здійсненні виконавчих дій у провадженнях №74772968 та №74772990, відкритих за заявами ОСОБА_2 , були фактично усунені, і в подальшому виконавчі провадження закриті у зв`язку з їх виконанням.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки стосуються переоцінки доказів і викликані незгодою з рішенням суду за результатами розгляду скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2025 року у цивільній справі №191/2798/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 22.09.2025р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв