22.09.2025 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/801/25
Провадження № 2-о/533/21/25
УХВАЛА

22 вересня 2025 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Оксенюк М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

установив

11.09.2025 заявниця ОСОБА_1 через електронний кабінет звернулася до Козельщинського районного суду із вищезазначеною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме:

- встановлення факту належності заявниці диплома про освіту, виданого на ім`я ОСОБА_2 ;

- встановлення факту належності заявниці договору дарування будинку, укладеного на ім`я ОСОБА_2 ;

- встановлення факту належності заявниці технічного паспорту на будинок, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Заявницею сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На обґрунтування заяви заявницею зазначено, що звертається до суду у зв`язку з необхідністю встановлення фактів, що мають юридичне значення для реалізації нею своїх майнових та особистих прав, так як на момент навчання, оформлення договору дарування та технічного паспорту на будинок мала дівоче прізвище ОСОБА_3 , яке було змінене після реєстрації шлюбу у м.Владивосток . Шлюб був зареєстрований 25 листопада 1989 року у РАЦС Перворєченського району м.Владивосток, після чого заявниці і було присвоєно прізвище ОСОБА_4 . Оригінал свідоцтва про шлюб їй видати не можуть, оскільки був вилучений під час процедури розлучення.

Далі заявниця зазначила, що необхідність встановлення факту належності правовстановлюючих документів зумовлена тим, що в різних документах її дані зазначені по-різному (у зв`язку зі зміною прізвища після одруження, розірвання шлюбу тощо). Через це у відповідних органів (Пенсійного фонду, органів місцевого самоврядування, нотаріуса) виникають сумніви щодо належності саме їй цих документів.

Дослідивши заяву заявника, суддя встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю

вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19, від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Далі суддею встановлено, що предметом заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є: встановити факт належності заявниці ОСОБА_1 диплома про освіту, виданого на ім`я ОСОБА_2 , договору дарування будинку, укладеного на ім`я ОСОБА_2 , технічного паспорту на будинок, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

При цьому, суддя звертає увагу на те, що технічний паспорт на будинок, виданий на ім`я ОСОБА_2 не є в розумінні національного законодавства правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на житловий будинок.

Далі суддею встановлено, що мета встановлення факту належності правовстановлюючих документів зумовлена тим, що відсутні підтверджуючи документи, які засвідчували зміну прізвища після одруження, тому у відповідних органів (Пенсійного фонду, органів місцевого самоврядування, нотаріуса) виникають сумніви щодо належності саме заявниці вищезазначених документів.

Суддя звертає увагу на те, що заявницею ОСОБА_1 не надано до суду на обґрунтування заяви витяг про підтвердження дошлюбного прізвища з відміткою про розірвання шлюбу та повідомлення відповідних органів (пенсійного фонду, органів місцевого самоврядування, нотаріуса) щодо неналежності вищезазначених документів заявниці під час реалізації нею майнових та особистих прав.

Також, суддя звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст.42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Заявницею ОСОБА_1 не визначено та не залучено до участі по справі заінтересованих осіб, які на її погляд перебувають у взаємовідносинах із нею у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки.

Також, під час вирішення питання щодо відкриття провадження в справі, було виявлено, що заява заявниці не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, оскільки заявницею заявлено три вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

П. 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

П. 4 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання заяви у справах окремого провадження у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік», у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2019 року становить 3028,00 гривень.

Отже, заявником не повністю сплачено судовий збір, а саме сплачено тільки за одну вимогу про встановлення факту у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заява про встановлення факту подано без додержання вимог, викладених у ст. 318, 177 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

За таких обставин, дану заяву слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення зазначених недоліків.

Крім цього, суддя вважає за необхідно роз`яснити заявниці, що в разі залучення до участі у справі заінтересованих осіб, які на її погляд перебувають у взаємовідносинах із нею у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки необхідно відповідно до ч. 3 ст.43 та п.2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України надати до суду доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про судовий збір», ст. 43, 177,318 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документі - залишити без руху.

Запропонувати заявнику в строк п`ять днів з дня отримання ухвали усунути недоліки, а саме:

-доплатити судовий збір за кожну немайнову вимогу про встановлення факту у розмірі 605,60 грн;

-надати витяг про підтвердження дошлюбного прізвища з відміткою про розірвання шлюбу та повідомлення відповідних органів (пенсійного фонду, органів місцевого самоврядування, нотаріуса) щодо неналежності вищезазначених документів заявниці;

-залучити до участі по справі заінтересованих осіб; доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Роз`яснити заявниці, що уразі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява вважається неподаною та повертається зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Оксенюк