Справа № 183/8412/25
№ 2-о/183/263/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

13 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Шевченко Перше Донецької області пропав безвісті її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала сповіщення № 899 від 27 червня 2025 року та Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин № 27 від 17 липня 2025 року.

Заявник має право на отримання виплат та пільг члена сім`ї особи, що зникла безвісті за особливих обставин,

В той же час, оформити та отримати відповідні пільги й виплати заявник не має можливості, оскільки в документах наявні розбіжності в написанні прізвища сина « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 » з її прізвищем « ОСОБА_5 ».

В зв`язку з наведеним, в заяві ОСОБА_1 просила суд:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зник безвісті 24 червня 2025 року під час виконання бойового завдання.

Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 та її представник Калініченко В.М. в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника остання просила розглянути справу без її участі, вимоги підтримала, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані заявником та її представником докази, приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Шевченко Перше Донецької області пропав безвісті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала сповіщення № 899 від 27 червня 2025 року та Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин № 27 від 17 липня 2025 року.

ОСОБА_1 у заяві посилається на те, що вона не має можливості оформити й отримати відповідні виплати та пільги члена сім`ї особи, що зникла безвісті за особливих обставин, оскільки в документах наявні розбіжності в написанні прізвища сина з її прізвищем.

Для встановлення факту родинних відносин між заявником ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , суд наводить наступне.

Судом встановлено, що 09 березня 1979 року Відділом РАЦС Індустріального району м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між (мовою оригіналу на російській) ОСОБА_6 , 1959 р.н. та (мовою оригіналу на російській) ОСОБА_7 , 1957 р.н., актовий запис № 229, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 було присвоєно прізвище (мовою оригіналу на російській) ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 09 березня 1979 року.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області народився (мовою оригіналу на російській) ОСОБА_7 , актовий запис № 843 від 27 червня 1980 року. Його батьками зазначені (мовою оригіналу на російській): ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 27 червня 1980 року.

В той же час, паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , був виданий 20 вересня 2023 року органом № 1235 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області.

При цьому, у Витязі з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин № 27 від 17 липня 2025 року, персональні дані розшукуваної особи зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області; інформацію про обставини зникнення безвісті: зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер чоловік заявника ОСОБА_1 та батько зниклого безвісті ОСОБА_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис про смерть № 220 від 19 серпня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 19 серпня 2019 року.

Крім того, паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий 10 жовтня 2001 року Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області; довідка про присвоєння РНОКПП; пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 12.01.2016 року видані на ім`я заявника ОСОБА_1 .

Таким чином, з урахуванням встановлених вище обстави, суд дійшов висновку, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, який зник безвісті 24 червня 2025 року під час виконання бойового завдання, а розбіжності в документах у прізвищі сина заявника виникли під час перекладу з російської мови на українську.

У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На підставі п.1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення, а саме справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як вже було зазначено, з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи надані заявником та її представником докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилаються останні, в зв`язку з чим вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення підлягають задоволенню.

За приписами ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 76-81, 89, 258-259, 263-268, 293, 294, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зник безвісті 24 червня 2025 року під час виконання бойового завдання.

Судові витрати покласти на заявника ОСОБА_1 .

Учасники справи:

-заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заінтересована особа: Міністерство оборони України, , місцезнаходження за адресою: 03168, м. Київ, проспект Повітряних Сил, буд. 6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 28 серпня 2025 року.

Суддя Д.І. Городецький