Справа № 635/4847/25
Провадження № 2-о/635/193/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Климової Л.П.

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Шапошнікова І.Є.

представника ОСОБА_2 адвоката Лихачова Р.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

BСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

На обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що з листопада 2016 року проживала однією сім`єю із ОСОБА_5 по ІНФОРМАЦІЯ_2 , момент гибелі військовослужбовця, має спільну дитину, а встановлення факту необхідне для отримання частки одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

Ухвалою суду від 27.06.2025 р. відкрито провадження у справі.

16.07.2025 року представником заінтересованої особи Маліна Я.О. подано відзив на заяву, в якій він не погоджується з заявою ОСОБА_1 та просить залишити заяву без розгляду, посилаючись на те, що вимога заявника у цій справі пов`язана з доведенням наявності підстав як для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5 , так і для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу. Натомість, на отримання спадкових і соціальних прав після смерті ОСОБА_5 претендують інші члени сім`ї загиблого, зокрема, його діти та батьки. Отже, оскільки із змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що встановлення факту перебування на утриманні необхідно для отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та інших, то в даному випадку наявний спір про право, що є підставою для залишення заяви без розгляду.

Заявник, її представник адвокат Шапошніков І.Є. заперечували проти залишення заяви без розгляду, посилаючись на відсутність спору про право. Пояснили, що заявник не має жодних вимог майнового характеру після смерті ОСОБА_5 та бажає отримати лише частку одноразової грошової допомоги після його смерті.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Лихачов Р.Б. клопотання підтримав, просив залишити заяву без розгляду з підстав, викладених у клопотанні. Додав, що в разі задоволення заяви ОСОБА_1 буде перерозподілено розмір грошової допомоги, проти чого заперечує ОСОБА_2 .

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, будучи у встановленому законом прядку повідомленим про день та час розгляду справи.

Вислухавши заявника, її представника, представника заінтересованої особи ОСОБА_2 , дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю її такою, що підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Так, син загиблого ОСОБА_5 ОСОБА_2 заперечує проти встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування ОСОБА_1 на утриманні військовослужбовця ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що така заява пов`язана з визнанням права на виплати, передбаченими законодавством про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, компенсацій та гарантій, та впливає на його права та обов`язки, у зв`язку з чим просить суд вказану заяву залишити без задоволення.

Суд зазначає, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні може розглядатися за правилами окремого провадження у разі відсутності спору, водночас син померлого військовослужбовця заперечує проти задоволення заяви.

Отже, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки судом встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки встановлення факту перебування заявника на утриманні потрібно заявнику для отримання виплат, передбачених законодавством про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, на яке претендують родичі військовослужбовця, суд доходить висновку, що наявний спір про право, який в порядку окремого провадження розгляду не підлягає, а підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 260, 293, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 22.09.2025 р.

Суддя О.М. Якішина