КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 року, ухваленого під головуванням судді Сирбул О.Ф.,-

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом.

Позивач просив: зобов`язати Шістнадцяту Київську державну нотаріальну контору виправити технічну помилку допущену в п. 1 договору купівлі-продажу квартири від 11 травня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Маринкою В.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 7к-1445 та у п. 1 дублікату договору купівлі-продажу квартири від 11 травня 1994 року, виданого 25 лютого 2005 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П., вказавши замість номеру будинку «19» номер будинку «19 А».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 травня 1994 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартириАДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Маринкою В.М.

Після втрати оригіналу договору купівлі-продажу 25 лютого 2005 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П. позивачу видано дублікат вказаного договору.

Позивач виявив, що у тексті дублікату договору купівлі-продажу замість «в доме номер 19 А» помилкового вказано «в доме номер 19».

Враховуючи, що відповідачем відмовлено позивачу у виправленні технічної помилки в тексті договору, ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 25 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

На адресу Київського апеляційного суду від завідувача Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що звертаючись до суду із позовною заявою ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту його прав.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 11 травня 1994 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчено державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Маринкою В.М.

Після втрати оригіналу договору купівлі-продажу 25 лютого 2005 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П. позивачу видано дублікат вказаного договору.

ОСОБА_1 виявив, що уп. 1 дублікату договору купівлі-продажу допущено помилку в номері будинку, а саме замість «в доме номер 19 А» вказано «в доме номер 19».

Позивач звернувся до Київського державного нотаріального архіву з заявою про виправленнятехнічної помилки та отримав відповідь про те, що архів не має повноважень по виправленню помилки в адресі і такі дії вчиняються нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після засвічувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису та печатки на такому застереженні.

ОСОБА_1 звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори та отримав відповідь про те, що виправлення технічної помилки у тексті нотаріального документа, який переданий нотаріальною конторою до архіву та передача нотаріальних документів з архіву до нотаріальної контори для вправлення технічної помилки, чинним законодавством України не передбачено.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначив, що бездіяльність відповідача перешкоджає йому у можливості розпорядження квартирою. Відповідач безпідставно відмовив позивачу у виправленні технічної помилки в адресі нерухомого майна у договорі купівлі-продажу та у тексті його дублікату.

За п. 1.1. розділу I правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 грудня 2010 року № 3253/5 нотаріальне діловодство - діяльність контор, нотаріальних архівів, приватних нотаріусів зі створення, обліку та зберігання документів на різних носіях (паперових та електронних) у процесі здійснення нотаріальної діяльності.

Відповідно дост. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначено сттаею 16 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Заст. 7 Закону України«Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено зазначено про те, що «суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат». При цьому суди не звернули увагу на те, що суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом слід відмовити з вказаної підстави.»

Суд не може зобов`язувати нотаріуса чи нотаріальну контору вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта (постанова Об`єднаної палати Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19).

Згідно п. 6.16. розділу VI правил у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії, технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи (іб), щодо якої (их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку.

Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно.

Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів.

Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні.

У разі, якщо допущені помилки можуть бути виправлені нотаріусом, виправлення здійснюється лише тим нотаріусом, який вчинив нотаріальну дію, інший нотаріус не вправі усувати недоліки такого нотаріального акту.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори та отримав відповідь про переданнясправ контори за 1994 рік на зберігання до Київського державного нотаріального архіву та зазначили, що виправлення технічної помилки у тексті нотаріального документа, який переданий нотаріальною конторою до архіву та передача нотаріальних документів з архіву до нотаріальної контори для вправлення технічної помилки, чинним законодавством України не передбачено.

Враховуючи, що відповідачем роз`яснено позивачу причини відмови у виправленні технічної помилки, а також відсутність у суду можливості зобов`язувати нотаріуса вчиняти певні дії, які безпосередньо належать до його компетенції, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обрання позивачем неналежного способу захисту своїх порушених прав.

У ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Колегія суддів вважає за можливе роз`яснити позивачу, що він не позбавлений можливості звернутись до суду із позовом у порядку ст. 392 ЦК України для підтвердження наявного у ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, набутого раніше на законних підставах.

Доводи апеляційної скарги про те, що єдиним ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача виправити допущену технічну помилку, колегія суддів відхиляє, оскільки суд не може приймати замість Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 25 лютого 2025 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 15 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко