УХВАЛА

Іменем України

16 вересня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали заяви про забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області 15.09.2025 року, відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва за підсудністю, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі судом з`ясовано, що до цивільного позову долучено заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, який на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2 .

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивачем подано позов до відповідача про стягнення з ОСОБА_2 суму завданих збитків внаслідок пожежі в розмірі 1 333 154 грн. 82 коп., та суму завданої моральної шкоди в розмірі 666 577 грн. 41 коп. Відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодовувати завдані позивачу збитки та заподіяну шкоду. Іншого майна, яке б було зареєстроване за відповідачем окрім зазначеного немає. Після повідомлення позивачем про його намір звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої відповідачем, відповідач ОСОБА_2 почав вчиняти дії, направлені на те щоб приховати своє нерухоме майно або продати його з метою неможливості звернення на нього стягнення, зокрема шляхом розміщення оголошення в мережі Інтернет на сайті OLX про продаж будинку з земельною ділянкою.

У зв`язку з цим, передбачаючи можливість відповідача у будь-який момент змінити право власності на об`єкт нерухомості шляхом його відчуження, що у майбутньому ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, позивач ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищезазначеного нерухомого майна, яке перебуває у власності відповідача ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову відповідає вимогам щодо форми та змісту, передбаченим ст. 151 ЦПК України. Підстави для залишення заяви про забезпечення позову без розгляду відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на заявлені підстави забезпечення позову, характер та обсяг наданих суду матеріалів позовної заяви, характер та вид заявлених засобів забезпечення позову, суд доходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 4 ППВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 встановлюється, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

У Постанові КЦС ВС від 12.01.2022 року у справі № 568/525/21 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Можливість вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони його відчуження у справах, пов`язаних з витребуванням майна чи усуненням перешкод у його користуванні узгоджується з усталеною практикою розгляду подібних справ Верховним Судом, зокрема, справи № 175/1480/21 (провадження № 61-15020св21, постанова від 09 грудня 2021 року), справи № 161/13664/20 (провадження № 61-1680св21, постанова 31 березня 2021 року), справи № 757/63060/19-ц (провадження № 61-844св21, постанова від 11 березня 2021 року).

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду від 27 травня 2016 року у справі № 363/1553/16-ц за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом було визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 06.08.2025 року унікальний реєстраційний номер 201-10180032 оціночна вартість об`єкта нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складає 1 333 154 грн. 82 коп.

З Акту про пожежу від 06.03.2025 року, складеного в с. Сувид Вишгородського району Київської області провідним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Вишгородського районного управління ГУ ДСНС України у Київській області старшим лейтенантом служби цивільного захисту Кипич Олексієм Юрійовичем за участю дізнавача ВП №2 СД Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції Пономаренко Олени Іванівни, судом встановлено що внаслідок пожежі, яка була спричинена спаленням сміття гр. ОСОБА_2 на території власного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було знищено покрівлю та перекриття житлового будинку по всій площі 50 м.кв., стелю, частково пошкоджено стіни житлового будинку, накриття погребу за адресою: АДРЕСА_1 власник ОСОБА_1 .

Об`єкт нерухомого майна житловий будинок загальною площею 92,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100), який розташований за адресою; АДРЕСА_1 , знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 з 05.11.2024 року на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2024 року, зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №554, посвідченому приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Колотіловим О.О.

Зважаючи на предмет та підстави заявлених позовних вимог, наявний факт наміру відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що збереження за відповідачем вільної можливості у будь-який спосіб розпоряджатися нерухомим майном, може істотно ускладнити виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача або непоправно позначатися на можливості його належного виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У той же час відповідно до п. 2 ППВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК ( 1618-15) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

На підставі вищевикладеного, суд, враховуючи характер та зміст позовних вимог, зважаючи на категорію справи, приходить до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Застосування такого заходу забезпечення позову є не тільки співмірним з заявленими позовними вимогами, але і також створює належні умови для ефективного і своєчасного виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог. Застосування такого заходу забезпечення позову відповідає принципу пропорційності в аспекті співвідношення негативних наслідків, що можуть настати для інших осіб внаслідок накладення арешту на нерухоме майно, та негативних наслідків для виконання остаточного судового рішення, що можуть настати у разі невжиття таких заходів.

Підстави для вжиття заходів зустрічного забезпечення відповідно до положень ст. 154 ЦПК України відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.ст. 149-154 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна житловий будинок загальною площею 92,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100), який розташований за адресою; АДРЕСА_1 , знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ).

Копію ухвали направити заявнику, особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя О.В. Рукас