С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/7532/25
В справі 760/3408/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І . Вступна частина

16 вересня 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

ІІ. Описова частина

07 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Обґрунтовуючи свої вимоги, Позивач зазначив, що відповідно до рішення виконкому Залізничної районної ради народних депутатів № 732 від 14.05.1984 р. на ім`я ОСОБА_3 (матері Позивача) видано ордер № 041873 серія Б від 01.06.1984 р. на право зайняття трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 38,80 кв. м. Після смерті матері 29 жовтня 1997 р. розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 200 від 18.02.2020 р. Позивача визначено наймачем зазначеного житлового приміщення. Квартира не приватизована. У квартирі зареєстровані Позивач та Відповідачка, проте Відповідачка не проживає в ній з червня 1993 р., виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, де має власне житло, і востаннє перебувала в Україні з 17.12.2019 по 23.12.2019 р., після чого в`їзд на територію України не фіксувався. Фактично в квартирі проживає лише Позивач, який несе всі обов`язки з утримання та оплати комунальних послуг, що призводить до перешкод у реалізації його прав, зокрема неможливості оформлення субсидії та приватизації. На підставі викладеного Позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

07 лютого 2025 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

Відповідно до відомостей, що станом на 12 лютого 2025 року містяться у Відділі з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

12 лютого 2025 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.

Матеріали справи містять заяву Позивача про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав заявлені вимоги та просив суд постановити рішення про задоволення позову.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи в суді повідомлялась належним чином за адресою своєї реєстрації. Повідомлення, надіслане рекомендованим листом з повідомленням про вручення, повернулося до суду з позначкою "Адресат відсутні за вказаною адресою".

Суд ухвалив розглядати справу згідно з положеннями ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.

У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

З матеріалів справи вбачається, що Позивач ОСОБА_1 є наймачем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ордера № 041873 серія Б від 01.06.1984 р. та розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 200 від 18.02.2020 р. Квартира не приватизована та перебуває у користуванні на підставі договору найму.

Судом встановлено, що Відповідачка ОСОБА_2 є членом сім`ї наймача, зареєстрованим у спірній квартирі, проте фактично не проживає в ній з червня 1993 р., виїхавши на постійне місце проживання до Російської Федерації. Останній раз Відповідачка перебувала на території України з 17.12.2019 по 23.12.2019 р., після чого в`їзд не фіксувався, що підтверджується довідкою Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 11.10.2024 р). Факт не проживання Відповідачки за місцем реєстрації підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації № б/н від 09.01.2025 р. та актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 28.11.2024 р., складеним головним спеціалістом відділу моніторингу координації соціальних послуг УСВП Солом`янської РДА. Відповідачка не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, не отримує кореспонденцію за адресою, не має особистих речей у квартирі та не подавала заяв про збереження права користування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно зі ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом; житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців.

Згідно зі ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України в постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 р. № 2 роз`яснив, що на підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі... судового рішення, яке набрало законної сили, про... позбавлення... права користування житловим приміщенням.

З огляду на вищевикладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів суд вважає, що позовна заява про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». У зв`язку з цим судові витрати не стягуються.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 9, 64, 71, 72 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 79, 209, 212-215, 218, 223, 226, 280 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

2.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

3.Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: