Справа № 495/8748/24
№ провадження 6/495/97/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про відмову в затвердженні мирової угоди

"19" вересня 2025 р. м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Дарій О.М.,

справа № 495/8748/24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області подання Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про затвердження мирової угоди по справі № 495/8784/24,-

В С Т А Н О В И В:

Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у процесі виконавчого провадження ВП № 78405816, з примусового виконання виконавчого листа № 495/8748/24, виданого 13.03.2025, передав мирову угоду, укладену між стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2 у процесі виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у цивільній справі №495/8748/24, для затвердження до суду.

Учасники справи у судове засідання не з`явились просили справу розглянути без їх участі.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що встановлено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, приписи мирової угоди, суд вважає, що така затвердженню не підлягає, з огляду на наступні підстави.

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ ОСОБА_2 , щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 19 вересня 2024 року і до досягнення повнолітня дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно; стягнути з ОСОБА_2 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн на користь держави.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу, як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), заява № 18357/91).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Так, у процесі виконавчого провадження ВП № 78405816, з примусового виконання виконавчого листа № 495/8748/24, виданого 13.03.2025, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішили укласти мирову угоду, у зв`язку із чим остання була надана державним виконавцем на затвердження до суду.

З умов мирової угоди вбачається, що сторони виходячи з положень ст. 207, 208 Цивільного процесуального кодексу України, а також з метою мирного врегулювання існуючого спору, вирішили укласти Мирову угоду про таке:

1.1. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 передає у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку, кадастровий номер :01:007:0027 площею 0,0573 га за адресою АДРЕСА_3 , яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер:1876, виданий 29.06.2017 року, видавник: приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Холудєєва С.М., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 103.

1.2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 передає у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , житловий будинок, загальною площею: 111.3 кв.м., житлова площа 54.7 кв. м. Опис: житловий будинок «А», літня кухня літ «В», навіс літ «Г», сарай літ «Д», вбиральня літ «Є», споруди №1-7, І, II, за адресою АДРЕСА_3 , який належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, житлового будинку, серія та номер:1875, виданий 29.06.2017 року, видавник приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Холудеєва С.М., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 103.

1.3. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 отримавши повністю вище зазначене майно, визнає погашення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до повноліття дитини та підтверджує, що немає жодних матеріальних та моральних претензій щодо даного спору.

Водночас, згідно зі ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 207 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

На переконання суду, у мировій угоді, наданій на затвердження до суду, сторони фактично просять узаконити право власності на нерухоме майно земельну ділянку із кадастровим номером :01:007:0027 та житловий будинок загальною площею: 111.3 кв.м., житлова площа 54.7 кв. м. Опис: житловий будинок «А», літня кухня літ «В», навіс літ «Г», сарай літ «Д», вбиральня літ «Є», споруди №1-7, І, II, за адресою АДРЕСА_3 , всупереч встановленому законом порядку оформлення майна, оскільки умови мирової угоди є вимогою про перехід права власності на нерухоме майно.

Разом з цим, сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчинюється за загальними правилами цивільного законодавства. Мирова угода є різновидом зобов`язання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

В ухвалі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 592/2651/20 (провадження № 61-15461св2) Верховним Судом вказано, що обов`язковою умовою затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами, в тому числі з виходом за межі предмета спору, є та умова, що така мирова угода не повинна порушувати прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмету позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

Набуття права власності на нерухоме майно законодавчо визначене та врегульоване. За загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (частина1 статті 328 ЦК України)

Враховуючи вищевикладене, з огляду на приписи чинного цивільного законодавства, з огляду на те, що умови мирової угоди, запропоновані сторонами, суперечать закону, так як фактично, за умовами мирової угоди, суд має визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, суд вважає за необхідне в затвердженні мирової угоди відмовити.

Керуючись ст.ст. 207, 260-261, 434 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні мирової угоди, укладеної між стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2 у процесі виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у цивільній справі №495/8748/24, яка подана Білгород-Дністровським відділом державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах ВП № 78405816 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 22.09.2025.

Суддя