КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» - Пивоварова Володимира Івановича про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» - адвоката Пивоварова Володимира Івановича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року в складі судді Головко Ю. Г.,

встановив:

16.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% річних в сумі 10 859, 26 дол. США за період з 12.03.2017 до 23.02.2022.

Посилалось на ті підстави, що 12 березня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 як позичальником був укладений кредитний договір №2630/0308/45-004.

Також, 12 березня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 як позичальником, ОСОБА_2 як поручителем, був укладений договір поруки №2630/0308/45-004-Р-01.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року (справа №2-4895/11) з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягнуто солідарно на користь ПАТ "Сведбанк" заборгованість за кредитним договором 73 035,41 доларів США, що становить 583 772,03 грн та 17 304,33 грн, судові витрати в розмірі 1 820 грн.

28.11.2012 між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" було укладено договір факторингу №15, згідно умов якого банк на користь останнього відступив право вимоги за кредитним договором №2630/0308/45-004 від 12 березня 2008 року та договорами забезпечення по кредиту.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року було замінено стягувача на ТОВ "ФК "Вектор Плюс" у виконавчому провадженні по справі №2-4895/11 по виконанню рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року, яке до цього часу виконано не було.

Оскільки після ухвалення рішення про стягнення боргу у 2012 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває по даний час, позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення.

Одночасно із позовною заявою ТОВ «ФК «Вектор Плюс» подало заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що відповідачі навмисно протягом тривалого часу не виконують рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року у цивільній справі №2-4895/11.

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме, за ОСОБА_1 зареєстроване нерухоме майно - квартира, загальною площею 30,6 кв. м., житловою площею 15 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може істотно ускладнити та унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

З огляду на викладене ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просило суд накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 30,6 кв. м., житловою площею 15 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року вказану заяву залишено без задоволення.

Висновки суду першої інстанції мотивовані тим, що забезпечення позову спрямоване на виконання судового рішення, яке набрало законної сили в іншій справі, що виходить за межі мети забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами. Вид забезпечення позову, про який просить заявник, не є співмірним із заявленими позовними вимогами і суперечить меті їх застосування.

Заявником також не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заявником не надано достатніх доказів наявності обставин щодо можливості заподіяння шкоди його інтересам до ухвалення рішення в цій справі, необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих інтересів у майбутньому у разі задоволення позову.

03.06.2025 представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» - адвокат Пивоваров В. І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року та постановити нове рішення, яким заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про забезпечення позову задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідачі діють недобросовісно, ухиляються з 2012 року від виконання обов`язків, покладених на них рішенням суду. Таким чином, ризик унеможливлення виконання нового судового рішення є не припущенням, а доведеним фактом, що підтверджується тривалим невиконанням попереднього рішення.

Суд першої інстанції безпідставно зазначив, що заява про забезпечення ґрунтується на припущеннях. Проте фактичні обставини - ухилення від виконання рішення суду понад 12 років є прямими доказами реальної загрози невиконання рішення в майбутньому, а не припущенням.

Заявлений спосіб забезпечення позову є співмірним із сумою позову, оскільки відсутнє інше ліквідне майно у відповідача, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зволікання з арештом майна надає відповідачу реальну можливість відчуження єдиного виявленого об`єкта нерухомості - квартири в м. Києві.

Арешт майна, про який просив позивач, не позбавляє відповідача права користування об`єктом та не передбачає звернення стягнення. Він має виключно запобіжний характер, щоб унеможливити відчуження єдиного виявленого об`єкта майна, на яке в подальшому може бути звернено стягнення.

Враховуючи значний розмір заявленої до стягнення суми, доводи щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованими, оскільки такий вид забезпечення позову по-перше, спроможний забезпечити виконання судового рішення в разі задоволення позову; по-друге, є адекватним, так як цілком відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається; по-третє, вказаний захід забезпечення позову, в разі його вжиття судом, не порушуватиме прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; по-четверте, невжиття судом зазначеного заходу забезпечення позову може призвести (у разі задоволення позову) до утруднення виконання або невиконання рішення суду, що є недопустимим.

16.06.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Тимцясь Р. А. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Посилається на те, що під час підготовчого судового засідання представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів у клопотанні про забезпечення позову. Також стороною позивача не надано оцінку майна на яке просили накласти арешт, будь-яких доказів про те, що будь-хто з відповідачів намагався чи намагається приховати своє майно, пошкодити чи позбутися його та доказів про співмірність арешту майна, щодо суми боргу. Забезпечення позову, про яке просить сторона позивача, спрямоване на виконання судового рішення, яке набрало законної сили в іншій справі, що виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме у даній справі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Тимцясь Р. А. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ТОВ "ФК "Вектор Плюс" 02.09.2025 через систему "Електронний суд" надіслав клопотання про розгляд справи без його участі та задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (пункти 1, 10 частини першої статті 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (пункт 4 частини першої статті 151 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (частина перша статті 153 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Такі висновки узгоджуються з постановами Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 212/4159/23, провадження № 61-1837св24; від 21 серпня 2024 року у справі № 757/37408/23, провадження № 61-2365св24; від 25 липня 2024 року у справі № 565/1607/23, провадження № 61-2438св24; від 29 травня 2024 року у справі № 757/67718/21, провадження № 61-4863св23).

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову в разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20).

У постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року в справі № 361/8953/21 (провадження № 61-8786св23) зазначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження №14-729сцс19) виснувала, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Отже, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Тому при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У справі, яка переглядається, предметом спору є стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3% річних в сумі 10 859,26 доларів США внаслідок невиконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року.

Доказів на підтвердження того, що відповідачем здійснюються дії спрямовані на ускладнення чи можливе ухилення від виконання можливого рішення суду про задоволення даного позову матеріали справи не містять.

Заява про забезпечення позову не містить об`єктивних обґрунтувань ризиків не виконання рішення суду, обставин, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що забезпечення позову в цій справі шляхом накладення арешту на квартиру відповідача не відповідає змісту порушеного права та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 353, 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» - адвоката Пивоварова Володимира Івановича залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук