Провадження № 2-о/161/342/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Корнійчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за заявою за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що отримавши право на призначення пенсії за віком звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області про призначення пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 09.05.2022 року їй було відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. Вказує, що до загального трудового стажу не зараховано період проживання з 03.09.1982 року по 14.08.1987 рік у 275 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині, як у гарнізоні, що розташований за кордонами колишнього СРСР та України, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю, як дружини військовослужбовця.

Для підтвердження обставин проживання заявника у вказаний період разом з чоловіком у 275 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині та відсутності в цей час можливості працевлаштуватись ОСОБА_1 зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте отримала відповідь про відсутність в особовій справі її чоловіка ОСОБА_2 відомостей про перетин нею кордону; до Галузевого державного архіву Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Галузевого державного архіву Міністерства оборони України із заявами про надання відомостей щодо перетину нею кордону, однак отримала відповіді про неможливість надання цієї інформації.

Зазначає, що неможливість підтвердити факт перетину нею кордону та проживання однією сім`єю із чоловіком-військовослужбовцем у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині,позбавляє її можливості своєчасно оформити пенсію та підтвердити трудовий стаж.

На підставі наведеного, просить суд, встановити факт проживання ОСОБА_1 як дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 з 03.09.1982 року по 14.08.1987 року у 275 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині, як у гарнізоні, що розташований за кордонами колишнього СРСР та України, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2024 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Постановою Волинського апеляційного суду від 2 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2024 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.01.2025 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 02.04.2024 року було скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05.05.2025 року дану цивільну справу прийнято до провадження судді Пахолюка А.М.

Заявник до початку даного судового засідання подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності. В минулому судовому засіданні пояснила, що в серпні 1982 року її чоловіка відправили у відрядження для проходження військовою служби у Німеччину. В вересні їй прийшло повідомлення, що вона разом із дитиною може їхати до чоловіка. Після чого вона поїхала та перебувала разом із чоловіком. Вказує, що вона за спеціальністю вчителька музики і хотіла влаштуватись там на роботу, однак їй повідомили, що такої можливості немає, до того ж їй зараховується стаж як дружині військовослужбовця.

Встановлення зазначеного у заяві факту необхідно заявнику для призначення їй пенсії.

Представник заінтересованої особи також до судового засідання подав до суду заяву про слухання справи без їх участі. В своїх письмових поясненнях просили відмовити у задоволенні заяви, обґрунтовуючи це тим, що додані заявником документи не містять підтвердження факту її проживання з 03.09.1982 року по 14.08.1987 року у 275 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині, де була відсутня можливість працевлаштуватися за спеціальністю. У зв`язку з цим вимога заявника про встановлення цього факту є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою зазначеної статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується, зокрема, період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Із матеріалів справи вбачається, що 04 травня 2022 року заявник звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 09 травня 2022 року № 59 їй було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу (а.с.6-7).

Судом встановлено, що заявнику підтвердження зазначеного у заяві факту необхідно для призначення пенсії.

Із матеріалів справи вбачається, що для підтвердження обставин проживання ОСОБА_1 у вказаний період разом з чоловіком у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині та відсутності в цей час можливості працевлаштуватись, її чоловік звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте отримав відповідь № 2123 від 09.06.2022 року, про відсутність в його особовій справі відомостей про перетин кордону ОСОБА_1 .

Із даної відповіді також вбачається, що для отримання цих даних був зроблений запит до Центрального архіву МО РФ. У відповідь на цей запит з Центрального архіву МО РФ № 4/260973 від 16.12.2019 року було надано архівну довідку, в якій зазначено, що в наказі командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 від 14.09.1982 року № 218 вказано, що дружині лейтенанта ОСОБА_2 виписати військово-проїзний документ до місця служби чоловіка від ст. Харків до ст. Шверин; конкретні дані перетину кордону ОСОБА_1 не вказані (а.с.8-10).

Крім того, судом встановлено, що 13.09.2023 року ОСОБА_1 зверталась із письмовою заявою до Галузевого державного архіву Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Галузевого державного архіву Міністерства оборони України із заявами про надання відомостей щодо перетину нею кордону, однак отримала відповіді про неможливість надання цієї інформації (а.с.11-16).

Із довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 13.10.2023 року № 179/ВОЗ/1661 вбачається, що необхідні документи згідно наказу Міністерства оборони СРСР від 15.11.1975 року № 0215, який діяв на той час, мали короткий термін зберігання («Книга обліку видачі паспортів на виїзд за кордон» - 10 років; «переписка про видачу паспортів на виїзд за кордон» - 2 роки; «Заявки на виїзд сімей офіцерського складу за кордон» - 1 рік) (а.с.16).

Таким чином, заявник у позасудовому порядку не має змоги отримати будь-які документи, які підтверджували б факт перетину нею кордону в період з 1982 року по 1987 року.

Однак, допитаний у минулому судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , суду пояснив, що в період з 1982 року по 1987 року він проходив військову службу у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління ВПС групи Радянських військ у Германії. Там він познайомився із ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_1 , яка весь період служби проживала там разом із чоловіком у військовій частині.

Показання свідка ОСОБА_3 , а саме факт його перебування в період з 28.11.1982 року по 25.07.1987 рік у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління ВПС групи Радянських військ у Німеччині підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.06.2022 року № 199 (а.с.25).

Допитаний у минулому судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , суду пояснив, що його дружина ОСОБА_1 , в період з 1982 року по 1987 року проживала разом із ним у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині. На даний час, будь-яких документів, які підтверджували б перетин ОСОБА_1 кордону у вказаний період часу не збереглись.

Враховуючи, що станом на сьогодні не збереглися документи, які б підтверджували факт перетину кордону та перебування заявника разом із чоловіком у складі НОМЕР_1 окремого батальйону автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині в період часу з 03.09.1982 року по 14.08.1987 рік, однак наявні у справі докази в їх сукупності, які узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів у їх достовірності, підтверджують факт проживання заявника у військовій частині разом із сім`єю у зазначені нею періоди.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити і встановити факт проживання ОСОБА_1 з 03 вересня 1982 року по 14 серпня 1987 року у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління Групи радянських військ у Німеччині, як у гарнізоні, що знаходився за межами колишнього СРСР та України, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77, 81, 263-265, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 як дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 з 03 вересня 1982 року по 14 серпня 1987 року у 275 окремому батальйоні автоматизованого управління Групи радянських військ у Німеччині, як у гарнізоні, що розташований за кордонами колишнього СРСР та України, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Заявник ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, місцезнаходження: 33024, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22 В, .

Повний текст рішення складено 12 вересня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.