ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1131/25
Провадження № 2/362/1745/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на їх користь заборгованості за кредитним договором №8801 від 23.10.2020 року у розмірі 38313,09 грн., що складається з: залишку простроченого кредиту в сумі 23278,09 грн.; залишку прострочених комісій в сумі 15035,00 грн. Стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 7200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.10.2020 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №8801, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір. За умовами даного договору відповідач отримав у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 31 000,00 грн., зі сплатою процентів в розмірі 0,001% на строкову заборгованість, зі сплатою 56,0% на прострочену заборгованість за кредитом, терміном на 24 місяці, термін повернення кредиту 23.10.2022 року.

Одночасно з укладенням Кредитного договору Клієнт уклав з ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» договір добровільного страхування життя від 23.10.2020. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 6000,00 грн. Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок Клієнта грошові кошти в сумі 31 000,00 грн, з яких сплатив на рахунок ПрАТ«УАСК АСКА-ЖИТТЯ» в сумі 6000,00 грн.

У подальшому, відповідач виконала свої зобов`язання з повернення суми кредиту та оплати нарахованих комісій лише частково, сплативши банку 27 562,19 грн. Останній платіж проведено 23.09.2021 року. Строк повернення всієї суми отриманого кредиту та сплати всіх нарахованих Банком платежів за кредитом мав остаточно спливати в погоджену сторонами кінцеву дату повернення кредиту, а саме 23.10.2022 року. Однак, у зв`язку з початком війни, на підставі самостійного рішення Банку, як кредитора у кредитному зобов`язанні, з 01.03.2022 були запроваджені «кредитні канікули», умови яких передбачали перенесення строку платежів за кредитом на погашення суми основного боргу (тіла кредиту) на майбутні періоди. Тривалість «кредитних канікул» визначалась Банком індивідуально для кожного Клієнта і відображена у виписках по рахунках відповідачки. З урахуванням наведеного, зазнав фактичних змін графік платежів клієнта з повернення основного боргу (тіла кредиту). У зв`язку із тим, що протягом строку дії «кредитних канікул» Клієнт правомірно не сплачувала кошти на погашення основного боргу, кінцевий строк виконання зобов`язань Клієнта перед Банком з повернення основного боргу продовжився і мав спливати не в дату закінчення строку кредитування, що була встановлена Кредитним договором, а пізніше 25.04.2023 року. У зв`язку з наведеним, 25.04.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 38 313,09 грн., що складається з простроченого кредиту 23 278,09 грн., комісія 15 035,00 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2025 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку протягом п`яти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (а.с. 147).

В установлений строк недоліки позовної заяви були усунені.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження без виклику сторін (а.с. 158).

20.08.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 в якому вона просила розглядати справу без участі сторони відповідача. Позов задовольнити частково. Стягнути з неї на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №8801 від 23.10.2020 року в розмірі 2198,00 грн. 00 коп., з яких 2198,00 грн. заборгованість по сумі кредиту. В решті позовних вимог відмовити. Стягнути з неї на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» судовий збір в розмірі 138,97 грн., та судові витрати по оплаті послуг за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 413,05 грн. Вказуючи на те, що Позовні вимоги мотивовані тим, що 23/10/2020 року акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі Клієнт/ Позичальник/Відповідач) уклали кредитний договір №8801, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (далі - УДБО) та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір (далі Кредитний договір). 11.04.2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) був укладений договір факторингу №11/04/24. Згідно до Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №8801 від 23/10/2020 року, сформованої АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» станом на 10.04.2024 року (дата, що передує дню відступлення права вимоги) заборгованість Боржника/Відповідача становить: - залишок простроченого кредиту: в сумі 23 278,09 гривень; - залишок прострочених комiсiй: в сумі 15035 гривень, що разом складає 38 313,09 гривень. Так, Позивачем було включено в Кредитний договір комісію за обслуговування кредитної заборгованості, вказані кошти списувались з рахунку Клієнта, що суперечить положенням Закону України "Про захист прав споживачів". Враховуючи, що комісію за обслуговування кредитного договору було встановлено незаконно, то заборгованість по комісії у розмірі 15035,00 грн. (п`ятнадцять тисяч тридцять п`ять) гривень 00 копійок НЕ підлягає сплаті. Крім цього, оскільки Відповідачем було сплачено за період дії Кредитного договору 21080,00 грн. (двадцять одна тисяча вісімдесят) гривень 00 копійок, які Банком було зараховано в сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості, що є незаконним, то ці кошти підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості по сумі кредиту. Враховуючи вищевикладене, загальна сума, яка підлягає стягненню з Відповідача становить 2198,00 грн. (дві тисячі сто дев`яносто вісім) гривень 00 копійок, що складається з: - заборгованість по сумі кредиту 2198,00 грн. (дві тисячі сто дев`яносто вісім) гривень 00 копійок (23278,00 грн. 21080,00 грн).

25.08.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла від представника позивача відповідь на відзив, згідно якої зазначено, що у відзиві на позовну заяву Відповідач стверджує, що умови кредитного договору, якими передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі положення є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Умовами Кредитного договору, що був укладений між Відповідачем та АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», передбачена сплата Позивальником Банку щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості та встановлений її розмір. На переконання Відповідача Банком включена в Кредитний договір несправедлива умова, щодо необхідності сплати Відповідачем (Позичальником) плати за обслуговування кредиту, відповідно всі грошові кошти, що сплачені Відповідачем на користь Банку в сумі 21080,00грн. за таке обслуговування кредиту, мають бути зараховані на погашення тіла кредиту і відповідно розмір боргу має бути зменшений на таку суму. Не погоджуются з даною позицією. Виходячи із загальних норм чинного законодавства, наслідком недійсного правочину є повернення саме тією особою, яка отримала будь яке благо, майно на підставі недійсного правочину тій особі, яка передала майно, здійснило виконання свого обов`язку. Звертають увагу суд, що кредитний договір №8801, був укладений між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 23.10.2020 року. Позивач, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 11.04.2024 року. Виходячи із фактичних обставин справи, Відповідач здійснив лише часткове погашення заборгованості по кредитному договору в період із 23.10.2020 року по 10.04.2024 року. Таким чином, якщо брати до уваги безпідставну тезу Відповідача про недійсність положень кредитного договору, то ОСОБА_1 платежі здійснювались на рахунки АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», який був на той момент кредитором Відповідача. Виходячи із наведеного доводи Відповідача про наявність підстав про здійснення перерахунку суми заборгованості є безпідставними, оскільки ТОВ «Санфорд Капітал» не отримувало кошти від ОСОБА_1 , на момент здійснення оплати Відповідачем Позивач не був кредитором, а тому Позивач не може нести відповідальність за дії які не вчиняв та не може нести відповідальність за правочином стороною якого він не був на момент виникнення відповідних цивільних правовідносин. Додатково, на підтвердження того, що стягнення з Позивача суми, сплаченої Відповідачем на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», шляхом проведення зменшення суми заборгованості, суперечить положенням чинного законодавства та порушує права Позивача, звертаємо увагу на наступне. Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8801 від 23.10.2020року. В подальшому, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступило право грошової вимоги за кредитним договором від 28.12.2020 року ТОВ «Санфорд Капітал» на підставі договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року. Враховуючи викладене ТОВ «Санфорд Капітал» є правонаступником, який отримав лише право вимоги, кредитора в рамках договору факторингу від 11.04.2024 року та не набув обов`язків сторони кредитного договору. Таким чином, ТОВ «Санфорд Капітал» не є стороною кредитного договору укладеного між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 , а Позивач набув право вимоги до відповідача на підставі окремого договору договору факторингу. Враховуючи зазначене, даний спір не є спором між Банком та клієнтом по кредитному договору, а тому правовідносини які стосуються обов`язку банку зарахувати безпідставно отримані кошти в рахунок погашення заборгованості не можуть розповсюджуватись на правовідносини ТОВ «Санфорд Капітал» та ОСОБА_1 , оскільки вони виникли на підставі договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року. Таким чином, укладаючи кредитний договір з Відповідачем і надаючи йому строком на 2 роки грошові кошти в валюті гривня в сумі 31 000,00грн. Банк на підставі принципів справедливості, добросовісності і розумності, на які доречи посилається Відповідач, мав всі підстави розраховувати на отримання прибутку на високому рівні, оскільки його ризики Банку є очевидно високими. Оскільки розмір процентів за користування кредитом, що встановлений Кредитним договором по ставці 0,001% річних є нікчемно малим і очевидно носить символічний характер, то є цілком зрозумілим, що за рахунок вказаних процентів Банк не отримує жодного істотного прибутку і операція з надання кредиту під такий відсоток не має економічного сенсу. Проте Банк є суб`єктом підприємницької діяльності, що дії на власний ризик і з метою отримання прибутку. Таким чином, є цілком логічним, що Банк все ж має право отримати прибуток від надання коштів у кредит. Однак, в даному конкретному випадку, умови Кредитного договору, що погоджені сторонами, передбачали обов`язок Позивальника здійснювати оплату за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості Банком. І саме ці платежі мали сформувати економічний сенс цієї операції для Банку. В іншому ж випадку, якщо припустити відсутність таких платежів з боку Позичальника, виникає істотний негативний дисбаланс договірних інтересів саме в бік Банку, оскільки надання кредиту стає майже безоплатним. Згідно до Графіку щомісячних платежів за користування кредитом, за умови належного виконання Позичальником своїх обов`язків за договором, розмір процентів за весь час мав становити лише 0,39 грн. З урахуванням наведеного вважають, що в даному спорі не підлягають застосуванню узагальнені висновки судової практики, щодо несправедливості та незаконності умов кредитних договорів щодо необхідності сплати Позичальником плати за обслуговування кредитної заборгованості. Вважають, що в кожному окремому випадку суд повинен оцінювати в чому полягали дійсні домовленості сторін, і яким чином забезпечувався баланс договірних інтересів. «Автоматичне» трактування статусу Позичальника, як слабшої сторони у кредитних правовідносинах є не завжди виправданим, і може нести ризики порушення права кредитодавця на ведення чесної підприємницької діяльності. Зокрема, підписуючи Кредитний договір і отримуючи значну суму кредиту на достатньо довгий строк Відповідач, діючи розумно і добросовісно не міг не розуміти, що таке користування має бути платним і ця плата не може становити 0,39 грн. за два роки ! Отже він надав свою згоду і зобов`язався здійснювати таку оплату в формі плати за розрахунково касове обслуговування кредитної заборгованості, а не у формі процентів за користування кредитом, і в цьому немає жодних порушень його прав або застосування банком нечесної ділової практики. Крім того, слід зауважити, що механічне посилання на нікчемність маніпуляція, адже відповідно до практики, Верховний Суд відходить від загального підходу автоматичного визнання комісій нікчемними. У більшості справ, де комісію визнавали недійсною вона була непогоджена або нав`язана. Тут погоджена прямо, не прихована, не за межами закону. З урахуванням зазначеного, позиція Відповідача щодо нікчемності зазначеної умови є хибною. Відповідно сплачені Відповідачем на користь Банку кошти за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості не підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту, а заборгованість за простроченими платежами за розрахунково-касове обслуговування підлягає стягненню в повному обсязі.

Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача (а.с. 11).

ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву просила проводити розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача, відповідь на відзив представника позивача на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 23.10.2020 року ОСОБА_1 підписала заяву-згоду на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб за №1162905, підписанням якої остання акцептувала публічну пропозицію АТ «БАНК КРЕДИТ ДІНПРО» на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із змінами та доповненнями (надалі - УДБО), яка розміщена на веб-сайті Банку, і беззастережно приєдналась до її умов та в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні УДБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін та доповнень) і погодилася з тим, що може обрати будь-які послуги передбачені УДБО, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (а.с. 74).

Крім того, шляхом підписання Заяви ОСОБА_1 підтвердила, що: до моменту підписання Заяви-згоди, вона ознайомлена та згодна з умовами, викладеними в УДБО, що розміщені на веб-сайті Банку, Тарифами, проектом Заяви-договору та підтверджує, що має можливість самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, які будуть відноситися до УДБО; погоджується отримувати банківські послуги на умовах, що зазначені в УДБО, та підтверджує, що всі умови їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

23.10.2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за №8801, відповідно до умов якого Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі (а.с. 75-76).

Відповідно до п. 1.2 Договору - Банк надає Клієнту грошові кошти на наступник умовах: сума кредиту 31 000,00 грн; строк кредитування 24 місяці; кінцева дата повернення кредиту 23.10.2022 року; щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 23.10.2020 року по 22.05.2021 року 7% від суми кредиту; з 23.05.2021 року по 22.11.2021 року -5,5% від суми кредиту; з 23.11.2021 року по 22.05.2022 року 4% від суми кредиту; з 23.05.2022 року по 23.10.2022 року 2,25% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних.

У розділі 4 договору зазначений графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором, де визначена щомісячна сума платежу за кредитом, яка складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом та платежів за додаткові та супутні послуги (за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту, інші послуги банку, послуги страхування).

Одночасно з укладенням Кредитного договору, ОСОБА_1 уклала з ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» договір добровільного страхування життя від 23.10.2020 року. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 6 600,00 грн. (а.с. 79-80).

Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав, здійснив нарахування на банківський поточний рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 31 000,00 грн., з яких сплатив на рахунок ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» страховий платіж від імені клієнта в сумі 6000,00 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 23.10.2020 року по 15.09.2021 року (а.с. 84-132).

З вказаної виписки по особовому рахунку, вбачається, що ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання з повернення суми кредиту та оплати нарахованих комісій лише частково, останній платіж проведено 23.09.2021 року.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором за №8801 від 23.10.2020 року, станом на 10.04.2024 року загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 38 313,55 грн., що складається із: залишку простроченого кредиту в сумі 23278,09 грн.; залишку прострочених комісій в сумі 15035,00 грн. (а.с. 70-73).

11.04.2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (клієнт) та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» (фактор) був укладений договір факторингу за №11/04/24, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку за № 1 (а.с. 28-34).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу за №11/04/24 від 11.04.2024 року, позивач набув право вимоги за кредитним договором за №8801 від 23.10.2020 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , заборгованість за договором становить 38 313,55 грн., що складається із: залишку простроченого кредиту в сумі 23278,09 грн.; залишку прострочених комісій в сумі 15035,00 грн (а.с. 53).

При вирішенні справи, суд виходить з наступного.

Між сторонами виник спір стосовно не належного виконання відповідачем, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно із ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 23.10.2020) для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:

доходи кредитодавця у вигляді процентів;

комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;

інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивач, як правонаступник АТ «Банк Кредит Дніпро» реалізував своє право на стягнення усієї заборгованості за Кредитним договором №8801 від 23.10.2020 року, шляхом пред`явлення позову до суду.

Відповідачкою у відзиві на позовну заяву визнано факт отримання коштів від АТ «БАНК КРЕДИТ ДІНПРО»в сумі 31 000,00 грн. та не заперечувався сам факт укладення договору №8801 від 23.10.2020 року (його підписання).

Як вбачається з досліджених доказів, первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти. Натомість, умови кредитного договору відповідач виконував неналежним чином, а саме кредитні кошти не повернув.

З огляду на викладене, позивачем доведено належними доказами укладення відповідачкою кредитного договору №8801 від 23.10.2020 року та неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором, наявності заборгованості за кредитним договором в розмірі 23 278,09 грн., залишку простроченого кредиту.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 15035,00 грн., суд вважає доводи представника відповідача, викладені у відзиві слушними, тому виходить з наступного.

Умовами кредитного договору №8801 від 23.10.2020 року було погоджено, що відповідач сплачує щомісячну комісію за обслуговування кредиту з з 23.10.2020 року по 22.05.2021 року 7% від суми кредиту; з 23.05.2021 року по 22.11.2021 року -5,5% від суми кредиту; з 23.11.2021 року по 22.05.2022 року 4% від суми кредиту; з 23.05.2022 року по 23.10.2022 року 2,25% від суми кредиту.

Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін.

Розділом 4 кредитного договору «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки за цим договором» (колонка 8 графіку). Загальний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування за період з 23.11.2020 по 23.10.2022 складає 34 875 грн.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Однак, встановивши у кредитному договорі №8801 від 23.10.2020 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З матеріалів справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що АТ «Банк кредит Дніпро» не зазначив, а позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 15035,00 грн.

Посилання предстаника відповідачки на те, що сума заборгованості за договором кредиту та страхування №8801 від 23.10.2020 року повинна бути меншою ніж 23 278 грн., так як 21080,00 грн., які Банком було зараховано в сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості, що є незаконним, то ці кошти підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості по сумі кредиту, суд відхиляє, так як черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням відповідачки в кредитному договорі не встановлена, а відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:1) у першучергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язан із одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, приходить до висновку, що позов ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» є обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, а саме стягненню підлягає заборгованість за залишком простроченого кредиту в розмірі 23 278,09 грн.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Так, у матеріалах справи міститься: копія договору про надання правової допомоги №№1/04 від 01.04.2024 року, акт приймання-передачі послдуг з правничої допомоги №4 від 16.12.2024 року (а.с. 54-61, 66).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні в справі Laventsv. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі №756/2114/17 від 13.02.2019 року, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи.

Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що витрати в розмірі 3000,00 грн. відповідатимуть критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечатимуть принципу розподілу таких витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог, враховуючи, що позов задоволено частково то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1471, 37 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 6, 526, 527, 530, 627, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3, 4-12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитнм договором в розмірі 23 278, 09 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1471,37 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

У задоволенні решти вимого позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» , місце знаходження юридичної особи: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, поверх 5, приміщення 68, 69.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Текст рішення складено 12.09.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко