11.09.2025 Справа № 363/1466/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: Баличевої М.Б., секретаря судового засідання Гриб І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2021 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в подальшому 30.11.2021 року, позивач, уточнивши позовні вимоги, просила:

1) Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 20 січня 2012 року по 26 вересня 2012 року.

2) В порядку поділу майна визнати спільною сумісною власністю подружжя: житловий будинок загальною площею 255,4 кв.м., житловою площею 149, 3 кв.м. житловий будинок «А», навіс «Б», каналізаційна споруда «під Б», колонка питна «під Б», що розташований за адресою АДРЕСА_1 ; об`єкт незавершеного будівництва у АДРЕСА_2 ; земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0008, загальною площею 0,0909 га та садовий будинок, загальною площею 42.3 м.кв., за адресою: Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, с. Яблунівка, садівниче товариство «Росинка»; автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки MERSEDES-BENZ, модель GL500, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; майнові права на 2-кімнатну житлову квартиру АДРЕСА_3 за договором купівлі-продажу деривативу № Д23402/6043-4-И13 від 03 серпня 2020 року, договором купівлі-продажу майнових прав № 23402/6043-4-B13 від 03 серпня 2020 року; майнові права на 1-кімнатну житлову квартиру АДРЕСА_4 за договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 65-0502/2018-2 від 05 лютого 2018 року; готівкові кошти у розмірі 50 000 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 1 400 000 грн. та 350 000 грн.

3) Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку загальною площею 255, 4 кв.м., житловою площею 149, 3 кв.м. житловий будинок «А», навіс «Б», каналізаційна споруда «під Б», колонка питна «під Б», що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

4) Виділити в натурі ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку загальною площею 255, 4 кв.м., житловою площею 149, 3 кв.м. житловий будинок «А», навіс «Б», каналізаційна споруда «під Б», колонка питна «під Б», що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

5) В порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,12 га, кадастровий номер :38:030:0178, за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада, яка необхідна для обслуговування житлового будинок загальною площею 255, 4 кв.м., житловою площею 149, 3 кв.м. житловий будинок «А», навіс «Б», каналізаційна споруда «під Б», колонка питна «під Б», що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

6) Визначити, що частка ОСОБА_1 в об`єкті незавершеного будівництва у АДРЕСА_2 становить 1/2.

7) Визнати за ОСОБА_1 право вимоги за договором купівлі-продажу деривативу № Д23402/6043-4-И13 від 03 серпня 2020 року, договором купівлі-продажу майнових прав № 23402/5043-4-B13 від 03 серпня 2020 року, предметом яких є майнові права на 2-кімнатну житлову квартиру АДРЕСА_5 .

8) Визнати за ОСОБА_1 право вимоги за договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 65-0502/2018-2 від 05 лютого 2018 року, предметом яких є майнові права на 1-кімнатну житлову квартиру АДРЕСА_4 .

9) Припинити право спільної сумісної власності подружжя та визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 на автомобіль марки MERSEDES-BENZ, модель GL500, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

10) Припинити право спільної сумісної власності подружжя та визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 на автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA A7, реєстраційний номер - НОМЕР_1 .

11) Визнати за ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0008, загальною площею 0,0909 га та 1/2 частину садового будинку, загальною площею 42.3 м.кв., що знаходяться за адресою: Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, с. Яблунівка, садівниче товариство «Росинка».

12) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину спільних сумісних коштів подружжя у розмірі 875 000 грн.

13) Судові витрати покласти на ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з січня 2011 року та зареєстрували шлюб 27 вересня 2012 року. Все перелічене майно було набуте або створене за час спільного проживання та шлюбу за спільні кошти та/або спільною працею, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу в рівних частках.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

31.05.2021 року адвокатом Гуцолом Р.І. до суду поданий зустрічний позов про поділ майна подружжя, в подальшому 10.02.2023 року, подавши заяву про уточнення предмета позову, просив суд:

1) Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме:

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10 земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:074:0090 (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/) за адресою: АДРЕСА_6 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25 садовий будинок загальною площею 42,3 кв. м. (Складові частини цього об`єкта нерухомості: садовий будинок «А-1»; веранда «а»; літня кухня «Б»; сарай «В»; сарай «Г»; погріб «Д»; вбиральня «Ж»; споруди «1-5») за адресою: АДРЕСА_7 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25 земельну ділянку площею 0,0909 га з кадастровим номером :03:002:0008 (цільове призначення для індивідуального садівництва, Категорія земель: землі сільськогосподарського призначення) за адресою: АДРЕСА_7 .

2) Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості автомобілів, що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, а саме:

- автомобіля марки SKODA, модель - OCTAVIA A7, номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2017 року випуску;

- автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель GL 500, номер кузова НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2010 року випуску, а також вказані автомобілі залишити у власності ОСОБА_1 .

3) Зобов`язання за кредитним договором від 06 липня 2017 року № 0019/07/2017/009 залишити за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як солідарних боржників.

4) Визнати за ОСОБА_2 право власності на майнових прав за Договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 65-0502/2018-3, укладеним 06 лютого 2018 року між довірителем ОСОБА_1 та управителем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» (), за яким об`єктом інвестування є квартира АДРЕСА_8 (кадастровий номер земельної ділянки: :78:151:0051).

5) Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 вказав, що за час шлюбу, окрім майна, було набуто й інше спільне майно, яке підлягає поділу: нерухомість в м. Переяслав-Хмельницький та с. Яблунівка, автомобіль MERCEDES-BENZ та майнові права на квартиру по АДРЕСА_9 . Все це майно, хоч і зареєстроване на ім`я позивачки, було набуте за час шлюбу і є спільною сумісною власністю.

30.11.2021 року протокольною ухвалою Вишгородського районного суду Київської області прийнято до спільного розгляду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача за первісною позовною заявою, відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, 10.09.2025 року через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення у справі, в яких просив задовольнити первісний позов про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю та поділу майна подружжя із врахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог та відмовити у задоволенні зустрічного позову, розгляд справи здійснювати без їх участі. 13.08.2021 року представником направлені до суду відзив на зустрічний позов та відповідь на відзив на позов про поділ спільного майна подружжя. У відповіді на відзив на первісну позовну заяву надали свої пояснення та спростування аргументів, викладених відповідачем у його відзиві на первісний позов. Позивач заперечує твердження Відповідача про неможливість фактичних шлюбних відносин до травня 2012 року. Вона вказує, що шлюб Відповідача з попередньою дружиною було розірвано рішенням Ірпінського міського суду ще 24.02.2012 року, а отже, він був вільний у виборі сімейного стану. Посилання на різні адреси реєстрації сторін у 2011-2012 роках вважає безпідставними, оскільки реєстрація місця проживання («прописка») не є доказом фактичного місця проживання та не має відношення до майнових прав. Щодо даних у Деклараціях позивач пояснює, що зазначення у її щорічних деклараціях відповідача як 100 % власника спірного майна було вимогою законодавства про декларування, яке вимагає вказувати титульного власника. Вона стверджує, що декларація не є правовстановлюючим документом і не може визначати правовий режим майна як особистої чи спільної власності, що є виключною компетенцією суду. Щодо права власності на будинок в с. Осещина Позивач категорично заперечує, що Відповідач набув у власність готовий будинок 26.09.2012 року. Вона наголошує, що 11.09.2012 року Відповідач придбав вільну від забудови земельну ділянку («чисте поле»), а збудувати на ній будинок площею 255 кв.м. за 15 днів до реєстрації шлюбу є фізично неможливим. Отже, будинок будувався за час спільного проживання та є спільною сумісною власністю. Щодо поділу готівкових коштів Позивач наполягає на своїх вимогах, обґрунтовуючи їх тим, що Відповідач сам задекларував наявність значної суми готівки та мав договір оренди банківського сейфу. Щодо вартості автомобіля SKODA Позивач зазначила, що заперечення Відповідача необґрунтовані. Вказала, що її вимоги щодо вартості ґрунтуються на звіті спеціаліста-оцінювача, тоді як Відповідач пропонує суду керуватися припущеннями, «онлайн калькуляторами» та оголошеннями з інтернет-сайтів, що не є належними доказами. Щодо поділу майнових прав Позивач вказує на суперечливість позиції Відповідача, який у відзиві заперечує наявність у нього майнових прав (через відсутність актів, підписів тощо), але водночас у своєму зустрічному позові сам вимагає поділу цих же майнових прав. Щодо будинку в с. Яблунівка Позивач спростовує твердження про недоведеність її грошової участі у реконструкції. Вона наголошує на незаперечних фактах: до шлюбу був будинок площею 48,8 кв.м., а за час шлюбу його площа збільшилась до 300 кв.м. Оскільки Відповідач не надав доказів залучення коштів третіх осіб, презюмується, що реконструкція здійснювалась за спільні кошти подружжя відповідно до статті 60 СК України. У відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 заперечує проти вимог, заявлених ОСОБА_2 у зустрічному позові: щодо земельної ділянки в м. Переяслав-Хмельницький позивач стверджує, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:074:0090 є її особистою приватною власністю, оскільки була набута нею за час шлюбу внаслідок приватизації. Щодо земельної ділянки та садового будинку в с. Яблунівка Позивач не заперечує проти визнання цього майна спільною власністю та визнання за Відповідачем права на 1/2 частину, однак висуває умову: «при умові обов`язкового виділу часток Сторін в натурі при розподілі. Щодо автомобіля SKODA Позивач вважає, що ця вимога не може розглядатися у зустрічному позові, оскільки питання про визнання цього автомобіля спільним майном та його поділ вже є предметом її первісного позову. Щодо автомобіля MERSEDES-BENZ, то Позивач вважає вимоги щодо цього автомобіля необґрунтованими, оскільки Відповідач не надав належного обґрунтування його вартості, посилаючись лише на роздруківки з інтернет-сайтів та припущення про вартість «приблизно 30 000 доларів США». Вона зазначає, що автомобіль був придбаний у 2018 році за 640 000 грн (еквівалент 23 300 доларів США) і не може через 3 роки експлуатації коштувати дорожче. Щодо майнових прав на квартиру по АДРЕСА_9 Позивач вказує, що ця вимога є абсолютно необґрунтованою, оскільки Відповідач «взагалі не обґрунтував, які саме майнові права є предметом його вимог». Він не навів даних про підстави їх виникнення (договори, правовстановлюючі документи), не конкретизував предмет позову та не додав жодних доказів чи обґрунтування ціни вимоги.

Представник відповідача за первісною позовною заявою, позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, 11.09.2025 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без їх участі, просив відмовити в первісному позові та задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі. 31.05.2021 року представником подано відзив на первісну позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що твердження позивача про фактичні шлюбні відносини з 2011 року є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 до 14.05.2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, що юридично виключає можливість встановлення таких відносин. Також вказує, що в цей період сторони були зареєстровані та проживали за різними адресами, що спростовує ведення спільного господарства, а тому твердження є недоведеними та необґрунтованими. Щодо будинку та земельної ділянки в с. Осещина Відповідач стверджує, що ці об`єкти є його особистою приватною власністю і не підлягають поділу. Оскільки право власності на земельну ділянку було набуто ним 11.09.2012 року за договором купівлі-продажу, а право власності на збудований на ній садовий будинок площею 255,4 кв.м. зареєстровано 26.09.2012 року тобто за день до реєстрації шлюбу з позивачем (27.09.2012 року). Подальше переведення будинку зі статусу «садовий» у «житловий» у 2020 році не змінило його власника та правового режиму. Відповідач також посилається на щорічні декларації самої позивачки за 2017-2020 роки, де вона вказувала цей будинок як 100 % власність відповідача, набуту 26.09.2012 року. Крім того вказує, що відповідні земельна ділянка та будинок придбані/споруджені до шлюбу з Позивачем за особисті кошти Відповідача, що він одержав від продажу іншої його особистої земельної ділянки. Щодо готівкових коштів відповідач заперечує наявність 50 500 доларів США та 350 000 грн на момент подання позову. Він вказує, що декларація за 2019 рік, на яку посилається позивач, спростовується його ж пізнішою декларацією від 31.03.2021 року (де вказано лише 98 000 грн готівки), а також декларацією самої Позивачки від 06.04.2021 року, де ці кошти також відсутні. Крім того, він зазначає, що 03.08.2020 року здійснив видатки у розмірі 962 669 грн на придбання нерухомості, що пояснює використання раніше задекларованих коштів. Додатково, звертає увагу суду, що первісним Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності цих коштів на час звернення до суду з позовом у цій справі. Відповідач погоджується, що автомобіль SKODA є спільною сумісною власністю, однак категорично не погоджується з його оцінкою вартості (501 190 грн 30 коп.), вважаючи її значно завищеною. Відповідач погоджується, що кредитний борг за автомобіль SKODA є спільним, але заперечує проти пропозиції позивача залишити автомобіль та весь залишок боргу (137 000 грн) йому. Він наполягає, що боргові зобов`язання мають бути враховані шляхом покладення солідарної відповідальності на обох з подружжя. Щодо майнових прав Відповідач вважає вимоги безпідставними та недоведеними. Щодо квартири на просп. Правди, Позивачем не надано акту приймання-передачі майнових прав, який є підставою виникнення права власності за договором. Щодо квартири на АДРЕСА_9 , додана до позову копія договору не підписана сторонами. Щодо договору деривативу, його копія взагалі відсутня в матеріалах справи. 31.08.2021 року представником подано відповідь на відзив на зустрічний позов від 25.08.2021 року, у якому Відповідач просить суд відхилити заперечення Позивачки, викладені у відзиві на зустрічний позов. Крім того, подано заперечення на відповідь на відзив від 25.08.2025 року.

У судовому засіданні 12.05.2025 року суд заслухав ОСОБА_2 , який надав наступні пояснення. Щодо будинку та земельної ділянки в с. Осещина, Відповідач пояснив, що розпочав будівництво будинку лише після того, як була оформлена земельна ділянка на його ім`я. Він зазначив, що у вересні 2012 року ввів будинок в експлуатацію. Ці пояснення узгоджуються з наявними у справі документами, які підтверджують набуття ним права власності на земельну ділянку 11 вересня 2012 року та реєстрацію права власності на садовий будинок 26 вересня 2012 року, тобто до укладення шлюбу з Позивачем.

Щодо об`єкта незавершеного будівництва у АДРЕСА_2 ), Відповідач повідомив, що дачний будинок був придбаний ним ще у 2003 році, задовго до знайомства з Позивачем. Він пояснив, що з 2003 року здійснював там різного роду добудови. Однак, після одруження, за словами Відповідача, цей об`єкт був «заморожений», оскільки не було коштів на його будівництво. ОСОБА_2 категорично ствердив, що на момент розірвання шлюбних відносин у 2021 році в будинку «не було ані підлоги, ні стелі». Він завершив будівництво та подав об`єкт у декларації за 2024 рік як завершений лише у 2025 році. Ці пояснення спростовують доводи Позивача про те, що будинок був істотно поліпшений за рахунок спільних коштів подружжя за час шлюбу. Цих обставин ОСОБА_1 належними і допустимими засобами доведення не спростовано.

Щодо майнових прав на квартири, Відповідач пояснив, що сторони вирішили придбати дві квартири: одну на нього (в Подільському районі), іншу на Позивача (в Оболонському районі).

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.03.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 162, т. 1).

Згідно відмітки в паспорті, датованої 14.03.2012 р. рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24.02.2012 року вказаний шлюб розірвано (а.с. 163, т. 1).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , актовий запис № 1712 (а.с. 11, т. 1).

В період шлюбу у сторін народилися діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , в яких сторони записані їх батьками (а.с. 15-16, т. 1).

З Інформацієї з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 245438077 від 22.02.2021 р. вбачається, що ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок загальною площею 255,4 кв.м, житловою площею 149,3 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та будинок з надвірними спорудами загальною площею 48,8 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 17-18, т. 1).

З Витягу з Державного реєстру правочинів № 11817525 від 11.09.2012 року вбачається, що 11.09.2012 року ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим № :38:030:0178, за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада (а.с. 212, т. 1). Ця інформація також підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Шостаком О.А. за № 1470 (а.с. 210, т. 2).

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого 20.09.2012 року, та Витягу про державну реєстрацію прав № 35636791 від 26.09.2012 року, право особистої приватної власності на садовий будинок загальною площею 255,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 205-211, т. 1).

Судом встановлено, що до укладення шлюбу дата (підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності НОМЕР_10 , 09.07.2008, Дацьківська сільська рада) ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності належав будинок загальною площею 48,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 245438077 від 22.02.2021 р. та визнається сторонами (а.с. 17-18, т. 1).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 256399360 від 13.05.2021 р. (а.с. 232-233, т. 1) вбачається, що за час шлюбу, 11.10.2014 року, на ім`я ОСОБА_1 було набуто у власність садовий будинок загальною площею 42,3 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0909 га з кадастровим номером :03:002:0008, за адресою: АДРЕСА_7 (а.с. 232-233, т. 1). Ця інформація також підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕЕМ № 301108, ЕЕМ № 301110 (а.с.96-97, т. 2).

Крім того 31.01.2014 року ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:074:0090 в АДРЕСА_6 , внаслідок приватизації, що підтверджується Свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_11 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАР № 654074 (а.с. 26-27, т. 2).

05.07.2017 року на ім`я ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA A7, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 (а.с. 36, т. 1).

05.02.2018 року між ТОВ «ФК «Житло-Капітал» («Управитель») та ОСОБА_1 («Довіритель») укладено договір № 65-0502/2018-3, за умовами якого Довіритель зобов`язується передати Управителю в управління грошові кошти з метою отримання Довірителем у власність житла (об`єкта інвестування), а саме квартири, що знаходиться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_9 (а.с. 229-236, т. 2).

26.06.2018 року на ім`я ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель GL 500, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_13 , а.с. 238-239, т. 1).

З долучених до матеріалів справи декларацій ОСОБА_1 судом також встановлено, що для придбання автомобіля SKODA між ОСОБА_2 та АБ «Укргазбанк» 06.07.2017 року було укладено кредитні договори, за яким ОСОБА_1 виступила поручителем (а.с. 173-204, т. 1).

03.08.2020 року між ТОВ «РІЕЛТ-БУД» («Продавець») та ОСОБА_2 («Покупець») укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 23402/Б043-4-В13, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується оплатити загальну вартість майнових прав та прийняти у власність майнові права, об`єктом якого є квартира в житловому будинку АДРЕСА_10 (а.с. 21-24, т. 1).

05.02.2018 р. між ТОВ «ФК «Житло-Капітал»(«Управитель») та ОСОБА_2 («Довіритель») укладений договір про участь у Фонді фінансування будівництва, згідно якого Довіритель зобов`язується передати Управителю в управління грошові кошти з метою отримання Довірителем у власність житла (об`єкта інвестування), а саме квартири в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_9 (а.с. 25-31, т. 1).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, 05.04.2022 року виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради надано суду лист від 25.03.2022 № 3, яким повідомлено про неможливість надати документи (а.с.146-148, т. 2).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, 26.05.2022 року КП «Вишгородське БТІ» надано суду копії технічної документації на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.164-174, т. 2).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, 01.06.2022 року Державною податковою службою України надано суду інформацію про доходи, отримані від податкових агентів за період з 1 по 4 квартали 2012 р. (а.с. 194-195, т.2).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, 17.06.2022 року ГУ Держгеокадастру у Київській області надано суду лист від 08.06.2022 № 9-10-0.62-1999/2-22 , яким повідомлено про неможливість надати випробовувані документи, долучили нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :38:030:0178 від 25.05.2022 (а.с.196-197, т. 2).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, 27.06.2022 року КП «Вишгородське БТІ» надано суду копію матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.198-223, т. 2).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, 06.07.2022 року Державною податковою службою України надано суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 27.06.2022 (а.с. 224-225, т.2).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, 11.07.2022 року відділу № 5 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Київській області надано суду лист від 06.07.2022 № 4680/497-22, зі змісту якого вбачається, що у місцевому фонді документації із землеустрою не виявлено витяг х технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :38:030:0178 (а.с. 226, т. 2).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, 18.07.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» надано до суду копію Договору № 65-0502/2018-3 від 06 лютого 2018 року «про участь у Фонді фінансування будівництва», укладеного з ОСОБА_1 , об`єктом інвестування за яким є квартира АДРЕСА_8 (а.с. 227-253, т. 2).

Матеріали справи містять додаткову угоду № 1 від 11.09.2020 р. (а.с. 32, т.1), копію квитанції (а.с. 33), договір добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (програма «Надійний сейф») (а.с. 34, т. 1), декларації про доходи (а.с. 35, т. 1, 165-204, т. 1, 214-224, т. 1, а.с. 102-111, т. 4), фотографії (а.с. 112-123, т. 4).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно зі статтями 60, 69, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, і у разі його поділу частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Ця правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Відповідно до статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

Щодо земельної ділянки, набутої внаслідок приватизації, Верховний Суд у постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17 сформулював висновок, що: «земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, лише у період з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, вважається спільною сумісною власністю подружжя. У інших випадках таке майно належить до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду».

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

При застосуванні цієї норми суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), де зазначено, що: «перебування в зареєстрованому шлюбі виключає встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу». Для встановлення такого факту необхідні докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, спільних витрат, що підтверджують наявність усталених відносин, притаманних подружжю.

Відповідно до статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20) роз`яснено, що: «істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.... Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися».

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) зазначено, що: «вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання».

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до статті 12 та ч. 1 ст. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 83 ЦПК України, сторони зобов`язані подавати докази у справі у встановлені законом строки, зокрема, до закінчення підготовчого провадження. Подання доказів із пропуском встановленого строку можливе лише у виняткових випадках за умови обґрунтування поважності причин такого пропуску.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

У постанові Верховного Суду від 27.07.2023 у справі № 910/12713/22 зазначено, що: «зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників... що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання... судочинству».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (стаття 89 ЦПК України).

Щодо вимоги про встановлення факту спільного проживання суд зазначає наступне.

Позивач просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю з Відповідачем за первісним позовом (далі Відповідач) у період з 20.01.2012 року по 26.09.2012 року, обґрунтовуючи це тим, що в цей період між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю.

Відповідач проти цієї вимоги заперечив, надавши докази того, що до 14.03.2012 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а також вказавши, що у спірний період сторони були зареєстровані за різними адресами.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 27.09.2012 року. Також матеріалами справи, а саме копією свідоцтва про шлюб, підтверджується, що Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, який було розірвано 14.03.2012 року.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, перебування особи у зареєстрованому шлюбі є перешкодою для визнання факту проживання однією сім`єю з іншою особою. Таким чином, вимога Позивача про встановлення факту спільного проживання за період з 20.01.2012 року по 14.03.2012 року не підлягає задоволенню, оскільки прямо суперечить імперативній нормі закону.

Щодо періоду з 15.03.2012 року по 26.09.2012 року, суд зазначає, що обов`язок доказування факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, покладається на сторону, яка про це заявляє, відповідно до ст. 81 ЦПК України.

На підтвердження своїх доводів Позивач надала фотографії, долучені до матеріалів справи 09 травня 2025 року, тобто через 22 місяці після закриття підготовчого провадження у справі (27 липня 2023 року). Суд, оцінюючи дані докази, зазначає, що вони не можуть бути визнані належними та достатніми для встановлення юридично значущих фактів ведення спільного господарства та наявності спільного бюджету, в них відсутні дати фотографування. Інших доказів на підтвердження вказаних обставин Позивачем надано не було.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю у повному обсязі через її часткову суперечність закону та повну недоведеність.

Щодо поділу житлового будинку та земельної ділянки в с. Осещина, суд зазначає наступне.

Вимоги Позивача про визнання спільною сумісною власністю та поділ житлового будинку та земельної ділянки в с. Осещина є похідними від вимоги про встановлення факту спільного проживання до реєстрації шлюбу.

Судом встановлено з правовстановлюючих документів, що земельна ділянка з кадастровим № :38:030:0178 набута Відповідачем у власність 11.09.2012 року, а право власності на збудований на ній садовий будинок площею 255,4 кв.м. зареєстровано 26.09.2012 року.

Оскільки у задоволенні вимоги про встановлення факту спільного проживання до 27.09.2012 року відмовлено, вказане майно було набуте Відповідачем до укладення шлюбу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СКУ, майно, набуте одним із подружжя до шлюбу, є його особистою приватною власністю.

Таким чином, вимоги Позивача про визнання цього майна спільним та його поділ задоволенню не підлягають.

Щодо поділу об`єкта незавершеного будівництва у АДРЕСА_2 ), суд зазначає наступне.

Позивач просить визнати спільною сумісною власністю та поділити об`єкт незавершеного будівництва, посилаючись на ст. 62 СК України та стверджуючи, що будинок, який належав Відповідачу до шлюбу, за час шлюбу був істотно реконструйований та збільшений у вартості за рахунок спільних коштів.

Суд зазначає, що для застосування ст. 62 СК України тягар доказування покладається на Позивача, яка зобов`язана довести у сукупності: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) що таке збільшення відбулося саме внаслідок спільних трудових чи грошових затрат.

Для встановлення цих обставин, що потребують спеціальних знань, Позивачем заявлялись клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, протокольною ухвалою суду від 05.08.2025 року у задоволенні цих клопотань було відмовлено «у зв`язку з їх необґрунтованістю і відсутністю поставлених питань щодо предмету доказування у даній справі». Позивачем не було поставлено перед експертом ключових питань, необхідних для застосування ст. 62 СК України, а саме: якою була вартість майна до та після поліпшень, чи є збільшення вартості істотним, та що саме стало причиною такого збільшення. При цьому, суд в даному випадку, враховуючи заперечення Відповідача та норми ЦПК України, позбавлений процесуальної можливості збирати докази за власної ініціативи.

За відсутності висновку експертизи з цих питань, а також відсутністю у матеріалах справи інших доказів на підтвердження істотності збільшення вартості майна, що таке збільшення відбулося саме внаслідок спільних трудових чи грошових затрат подружжя, суд позбавлений можливості встановити наявність підстав для визнання особистого майна Відповідача спільною сумісною власністю. Отже, позовні вимоги в цій частині є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Щодо поділу садового будинку та земельної ділянки у АДРЕСА_7 ), суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що садовий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_7 , були набуті 11.10.2014 року, тобто за час шлюбу, та зареєстровані на ім`я Позивача. Обидві сторони у своїх уточнених позовних вимогах визнають це майно спільною сумісною власністю та просять поділити його у рівних частках.

Відповідно до ст. 60, 70 СК України, майно, набуте за час шлюбу, є спільною сумісною власністю, а частки подружжя є рівними. Таким чином, вимоги обох сторін у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо поділу земельної ділянки в м. Переяслав-Хмельницький, то суд зазначає наступне.

Відповідач у зустрічному позові просить визнати за ним право на 1/2 частину земельної ділянки, набутої Позивачем у січні 2014 року. Судом встановлено, що право власності на вказану земельну ділянку набуто Позивачем на підставі безоплатної приватизації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, земельна ділянка, набута одним із подружжя за час шлюбу внаслідок приватизації, є його особистою приватною власністю. Законодавча норма, яка тимчасово (з 08 лютого 2011 року по 12 червня 2012 року) відносила таке майно до спільного, на момент набуття ділянки у 2014 році чинності не мала. Отже, у задоволенні зустрічного позову в цій частині слід відмовити.

Щодо поділу автомобілів та пов`язаного боргового зобов`язання, то суд зазначає наступне.

Сторони визнали, що автомобілі SKODA OCTAVIA та MERCEDES-BENZ GL 500 є спільною сумісною власністю, набутою за час шлюбу. Спір стосується способу їх поділу. Автомобілі є неподільними речами.

Позивач в уточненому позові просить залишити автомобіль SKODA Відповідачу, а MERCEDES-BENZ їй. Відповідач, у свою чергу, відмовився від клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, що свідчить про його згоду на такий варіант поділу або на оцінки, надані Позивачем. Суд вважає такий спосіб поділу справедливим та таким, що відповідає інтересам обох сторін.

Також сторони не заперечували, що залишок заборгованості за кредитним договором від 06.07.2017 року, укладеним для придбання автомобіля SKODA, є спільним боргом подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України, такий борг має бути врахований при поділі майна. Суд погоджується з позицією Відповідача про визнання солідарної відповідальності за цим зобов`язанням.

Щодо поділу готівкових коштів, то суд зазначає наступне.

Вимога Позивача про стягнення половини готівкових коштів (50 000 доларів США та 350 000 грн) ґрунтується на декларації Відповідача за 2019 рік. Відповідач заперечив наявність цих коштів на момент припинення шлюбних відносин, посилаючись на власну декларацію від 31.03.2021 року (а.с.216-224, т. 1) та декларацію Позивача від 06.04.2021 року (а.с. 221-224, т. 1), де ці кошти відсутні, а також на докази значних витрат у 2020 році.

Тягар доведення наявності спірних коштів на момент припинення спільного господарства лежить на Позивачеві. Декларація за минулий період не є доказом їх існування на момент припинення спільного господарства. Позивач не надала жодних доказів наявності цих коштів, а її вимога ґрунтується на припущеннях, що є недопустимим. Тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Щодо поділу майнових прав на квартири, то суд зазначає наступне.

Сторони визнали майнові права на 2-кімнатну квартиру на проспекті Правди спільною сумісною власністю, отже, вони підлягають поділу порівну.

Щодо квартири на АДРЕСА_9 , Позивач просить визнати за нею право вимоги на квартиру АДРЕСА_11 на підставі непідписаної копії договору. Відповідач, натомість, на підставі документів, витребуваних у забудовника, просить визнати спільними та поділити права на квартиру АДРЕСА_12 за іншим договором, стороною якого є Позивач.

Суд відхиляє вимогу Позивача щодо квартири АДРЕСА_11 як недоведену, оскільки непідписаний договір не є належним доказом виникнення прав та обов`язків. Натомість, вимога Відповідача щодо квартири АДРЕСА_12 підтверджена належними доказами, а тому майнові права на цей об`єкт є спільними та підлягають поділу.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, яка встановлює принцип пропорційності до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у даній справі складаються із судового збору, сплаченого кожною зі сторін за подання первісного та зустрічного позовів.

Позивачем за первісним позовом, ОСОБА_1 , при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 6 810 грн.

Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 при поданні зустрічної позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 11 350 грн.

Оскільки і первісний, і зустрічний позови задоволено частково, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом було відмовлено у задоволенні майнових вимог Позивача, а саме: про визнання спільною власністю та поділ будинку і землі в с. Осещина (орієнтовна вартість частки, на яку претендувала Позивач 6 255 000 грн); про визнання спільною власністю та поділ будинку в АДРЕСА_2 (орієнтовна вартість частки 1 390 000 грн); про поділ готівкових коштів (вартість частки 875 000 грн); про визнання права вимоги на квартиру АДРЕСА_9 (орієнтовна вартість частки 820 100 грн).

Водночас, судом було задоволено вимоги Позивача щодо майна, яке сторони визнавали спільним: поділ садового будинку та землі в АДРЕСА_7 ; поділ автомобілів SKODA та MERCEDES-BENZ; поділ майнових прав на квартиру на просп. Правди.

Загальна вартість майна, у поділі якого Позивачу було відмовлено, є значно вищою за вартість майна, вимоги щодо якого було задоволено. Суд оцінює відсоток задоволених майнових вимог первісного позову на рівні 18 %.

Таким чином, на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підлягає стягненню 18 % від сплаченого нею судового збору, що становить: 6 810 грн * 18 % = 1 225 грн 80 коп.

Судом було відмовлено у задоволенні вимог зустрічного позову: про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в м. Переяслав-Хмельницький; про поділ автомобілів шляхом стягнення грошової компенсації (суд обрав інший спосіб поділу, запропонований Позивачем за первісним позовом).

Судом було задоволено вимоги зустрічного позову: про визнання права власності на 1/2 частину садового будинку та землі в АДРЕСА_7 ; про визнання боргового зобов`язання за кредитним договором спільним боргом подружжя; про визнання права власності на 1/2 частину майнових прав на квартиру АДРЕСА_9 . Суд оцінює відсоток задоволених вимог зустрічного позову на рівні 50 %.

Таким чином, на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 підлягає стягненню 50 % від сплаченого ним судового збору, що становить: 11 350 грн. * 50 % = 5 675 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні.

Проводячи взаємозалік, суд стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між сумами, що підлягають відшкодуванню: 5 675 грн 1 225 грн 80 коп. = 4 449 грн 20 коп.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно та боргові зобов`язання:

садовий будинок загальною площею 42,3 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0909 га з кадастровим номером :03:002:0008, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_7 ;

автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель GL 500, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA A7, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 ;

майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 за договором купівлі-продажу деривативу № Д23402/Б043-4И13 та договором купівлі-продажу майнових прав № 23402/Б043-4-В13 від 03 серпня 2020 року;

майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_13 за Договором № 65-0502/2018-3 від 06 лютого 2018 року;

боргові зобов`язання за кредитним договором № 0019/07/2017/009 від 06 липня 2017 року, укладеним з АБ «Укргазбанк».

В порядку поділу спільного майна подружжя:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину садового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_7 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину садового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_7 .

Припинити право спільної сумісної власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель GL 500, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та визнати його особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності на автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA A7, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 та визнати його особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право вимоги по 1/2 частині майнових прав на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині майнових прав на однокімнатну квартиру АДРЕСА_13 за кожним.

Визнати заборгованість за кредитним договором № 0019/07/2017/009 від 06 липня 2017 року, укладеним з АБ «Укргазбанк», спільним сумісним борговим зобов`язанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини первісних та зустрічних позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4449 (чотири тисячі чотириста сорок дев`ять) гривень 20 копійок в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2025 року.

Позивач за первісною позовною заявою, відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_14 )

Відповідач за первісною позовною заявою, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_14 )

Головуючий: М.Б. Баличева