Справа № 351/588/25
Провадження № 22-ц/4808/1224/25
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М.М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кошман Ірина Вадимівна, на рішення Снятинського районного суду від 17 червня 2025 року, у складі судді Калиновського М.М., у справі за позовом адвоката Пустовойтової Лідії Юріївни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, які стягуються на їх дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Снятинського районного суду від 18.09.2025 розірвано. Від спільного перебування у шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , яка зареєстрована та проживає разом із матір`ю в селі Княже Коломийського району. Позивачка самостійно здійснює догляд за донькою та її утримання. У позивачки з 01 травня 2023 року встановлена 2-га група інвалідності, стан здоров`я останньої не дозволяє забезпечити утримання доньки на належному рівні.

Згідно із рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2023 із батька ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття, а також із відповідача на користь ОСОБА_2 стягувалися аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з 24.07.2023 і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у вересні 2024 року виплати на утримання матері припинились, у зв`язку з досягненням дитиною трьохрічного віку.

Позивачка вказувала, що із часу прийняття вказаного рішення батько дитини час від часу надавав і кошти на додаткові витрати та лікування хворої дитини, а також деколи, коли навідував дочку купував продукти та солодощі, однак це було рідко і в недостатній кількості.

З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розміри витрат на утримання дитини значно зросли, зокрема: значно зросли ціни на продукти харчування та на продовольчі товари, дитина хворіє, потребує постійного лікування та реабілітації на регулярній основі, отже витрати на лікування у даному випадку не можуть бути додатковими витратами, оскільки несуть не тимчасовий а регулярний характер, при цьому припинилися додаткові надходження на утримання матері.

Позивачка вважала, що розмір аліментів у сумі 4000,00 грн в місяць для хворої дитини, яка постійно потребує особливого догляду і харчування не може покрити навіть чверті витрат, та вважає, що аліменти у сумі 9000,00 грн майже повністю покриватимуть половину витрат на дитину.

Також посилалась на те, що у зв`язку із досягненням дитиною трьох років, дохід ОСОБА_2 зменшився, оскільки 16.09.2024 припинилися виплати у розмірі 2000,00 грн аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, а витрати (враховуючи зріст цін) збільшилися. Таким чином матеріальний стан отримувача аліментів погіршився, що є підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів.

Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 9000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат просить здійснити згідно із вимогами статті 141 ЦПК України.

Рішенням Снятинського районного суду від 17 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2023 року по справі №351/1794/23 та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3 000 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Представник ОСОБА_1 адвокат Кошман І.В. подала на вказане рішення суду апеляційну скаргу. Вважає, що суд не вжив заходів для повного, всестороннього та об`єктивного з`ясування обставин справи, допустив порушення норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом не враховано, що згідно Довідки про стан заборгованості, виданої Городенківським відділом ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 25 березня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 за виконавчим листом №351/1749/23, виданого 21.11.2023 Снятинським районним судом - відсутня.

Також позивач надає матеріальну допомогу дитині виходячи з його можливостей. Позивачка перешкоджає відповідачу у спілкуванні з донькою, не дозволяє її відвідувати, тому відповідач не має змоги знати про потреби дитини, оскільки спілкування між сторонами припинено повністю з ініціативи позивачки.

Стороною позивачки не доведено жодними належними та допустимими доказами обставини про витрати, їх розмір, які потребує дитина і які б визначалися у розмірі 6000 грн. Також не надано доказів, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 9000 грн. Позивачко не доведено, що на теперішній час погіршився її стан здоров`я чи матеріальний стан. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані доходи платника аліментів.

Вважає, що позивачка не позбавлена права звертатися щодо додаткових витрат на дитину.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник ОСОБА_2 адвокат Пустовойтова Л.Ю. подала відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Стягнути з відповідача на користь позивачки 2000 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою надано докази на підтвердження часткового погіршення майнового стану, так суд врахував зростання цін на товари, необхідні для дитини, а також підвищені витрати на догляд за дитиною з інвалідністю, а також прийняв до уваги, що з 16.09.2024 припинено стягнення аліментів на утримання матері у розмірі 2000,00 грн призвело до погіршення її матеріального становища.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 12.10.2019 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 22.09.2021). 18.09.2023 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно Відомостей про зареєстрованих у житловому будинку №334 від 11.04.2025 виданих Снятинською міською радою та відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов №335 від 11.04.2025, до складу сім`ї ОСОБА_2 яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , входять: донька ОСОБА_3 , батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 , брат ОСОБА_7 .

Згідно довідки МСЕК від 17.05.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 являється інвалідом ІІ групи з 01.05.2023 року, при цьому їй протипоказана робота пов`язана з тривалою ходою та стоянням.

Відповідно до виписки №2563 із карти розвитку новонародженого, виписки з медичної карти стаціонарного хворого №8254/21 КНП «ІФ ОДКЛ ІФ ОР», виписки №14635 із медичної карти стаціонарного хворого НДСЛ «ОХМАТДИТ», консультативного заключення лікаря ортопеда-травматолога, витягу з медичної карти стаціонарного хворого №1900 КНП Львівської ОР «Львівська обласна клінічна лікарня «ОХМАТДИТ», епікризів №907, №211, №370 наданих медичним центром «РівнеМед», виписки із реабілітаційної карти стаціонарного хворого №56 ОКНП «Буковинський центр відновного лікування та комплексної реабілітації дітей» від 14.02.2025 пацієнту ОСОБА_3 діагностовано наслідки ураження ЦНС, СПО лікування вивиху кульшових суглобів обох стегон, плосковальгусна установка колінних суглобів, затримка мовного розвитку, порушення ходи, проведено реабілітаційне лікування та рекомендовано продовження домашньої реабілітації та регулярне спостереження у лікарів невролога та ортопеда, а також рекомендовано повторний курс реабілітації.

Згідно із рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2023 із ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24.07.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а також із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягувалися аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24.07.2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 . У вересні 2024 року виплати на утримання матері припинились, у зв`язку з досягненням дитиною трьохрічного віку. Відповідно до рішення 19.10.2023 було видано виконавчий лист, який звернуто до виконання.

Відповідно до довідки №20234 від 31.03.2025 про стан заборгованості по аліментам, виданої Городенківським відділом ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно із даних АВСП на виконанні у виконавчій службі перебуває виконавчий лист №351/1749/23, виданий 21.11.2023 Снятинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.04.2025 немає.

Згідно із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, виданого Городенківським відділом ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.05.2025, заборгованість відсутня.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Зазначені обставини повною мірою були враховані судом першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи докази в їх сукупності та вирішуючи питання щодо зміни майнового стану позивачки суд першої інстанції врахував, що позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи,не працює, повинна отримувати державну допомогу, а також повинна отримувати допомогу на утримання дитини з інвалідністю.

Крім того, суд визнав обґрунтованими доводи позивачки, що із 16.09.2024, у зв`язку із припиненням стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2000,00 грн, її матеріальний стан погіршився.

Також, вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини інваліда, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 у виконанні його батьківських обов`язків, та враховував стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, відсутність інших утриманців.

Доказів на підтвердження своїх реальних доходів суду першої та апеляційної інстанції відповідач не надав.

Також суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо матеріального стану відповідача, так відповідачем не надано доказів наявності у нього рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, доказів про відсутність доходів членів сім`ї, тощо.

Водночас серед іншого, колегія суддів зауважує, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, змінився прожитковий мінімум для дитини, а обов`язок по утриманню дитини не може бути покладений виключно на матір.

Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Розмір аліментів на дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку є безумовним правом дитини, визначеним законом, яке захищається в судовому порядку саме в її інтересах.

Аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак таке забезпечення є мінімальною гарантією утримання дитини, застосування якої можливе за певних об`єктивних обставин, підтверджених відповідними доказами і інтереси дитини і її право на достатній рівень матеріального забезпечення не можуть бути обмежені рівнем цієї мінімальної гарантії, а аліменти можуть бути стягнені з одного із батьків і в більшому розмірі, зокрема і наближеному до розміру прожиткового мінімуму.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням встановлених обставин справи, матеріального становища відповідача, його фізичного стану, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, та обов`язку утримання дітей в рівній мірі як матері так і батька, суд першої інстанції змінивши розмір стягнення аліментів, прийняв рішення, що відповідає положенням СК України та інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про часткову обґрунтованість вимог ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 2000 грн витрат на правову допомогу.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивачки надано тільки копію платіжної інструкції 2.56815833.1 від 11.08.2025.

Однак жодних інших доказів на підтвердження понесених витрат, а саме: договору про надання правничої допомоги №01/2025 від 04.04.2025, на підставі якого видано ордер на надання правничої допомоги від 16.08.2025, та акту виконаних робіт не надано.

У зв`язку з наведеним заяву представника ОСОБА_2 адвоката Пустовойтової Л.Ю. про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кошман Ірина Вадимівна, залишити без задоволення, а рішення Снятинського районного суду від 17 червня 2025 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин