ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5442/25 Справа № 203/7210/23 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Скороход А.О. на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про припинення права власності на житловий будинок і скасування державної реєстрації права власності, визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на об`єкт нерухомості, скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року Дніпровська міська рада звернулась до суду із зазначеним позовом для захисту інтересів громади міста у формуванні земельної ділянки комунальної власності з урахуванням обмежень землекористування в режимі зон охорони «Центрального» історичного ареалу м. Дніпра та в її наступному оплатному відчуженні на конкурентних засадах з підстав їх порушення незаконною державною реєстрацією Відділом у Сосницькому районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області 15 лютого 2021 року присадибної ділянки площею 0,0964 га земель житлової та громадської забудови з присвоєнням кадастрового номера :06:081:0083 за цільовим призначенням під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 ), за землевпорядною технічною документацією, замовленою відповідачем ОСОБА_1 по праву власника житлового будинку загальною площею 222,1 м2 за цією адресою, державна реєстрація чого незаконно проведена, нібито, у зв`язку з рішенням Дніпровської міськради № 43/59 від 22 липня 2020 року про погодження списання з балансу КП «Жилсервіс-5» ДМР цього багатоквартирного житлового будинку без заперечень проти оформлення та реєстрації права власності на нього власниками всіх чотирьох квартир відповідно до вимог чинного законодавства, з приводу чого прийнято рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, ОСОБА_2 , від 04 листопада 2020 року, про яке випадково стало відомо позивачу тільки 19 жовтня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування посилалась на те, що на формування земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :06:081:0083 всупереч містобудівним вимогам з огляду на її розміщення в зоні існуючої змішаної багатоквартирної житлової забудови (різної поверховості) та належності до історичного ареалу «Центральний» за матеріалами історико-архітектурного опорного плану міста, затвердженого у складі генерального плану за рішенням Дніпровської міської ради № 84/60 від 02 вересня 2020 року, тоді як за розміром земельна ділянка відповідає нормі безоплатної приватизації, через що державна реєстрація права власності на індивідуальний житловий будинок, розміщений на цій ділянці, перешкоджає її оплатному відчуженню на земельних торгах. Водночас, незаконне рішення про державну реєстрацію права власності з відкриттям нового розділу у Державному реєстрі прав на індивідуальний житловий будинок прийнято необґрунтовано на підставі фіктивного висновку щодо технічної можливості об`єднання нерухомого майна в один об`єкт № 20/1019-1 від 19 жовтня 2020 року, який не відповідає дійсності, оскільки жодних будівельних робіт для реконструкції чи капітального ремонту, спрямованих на об`єднання в індивідуальний житловий будинок самостійних об`єктів нерухомого майна у вигляді чотирьох ізольованих квартир багатоквартирного одноповерхового будинку з цоколем, фактично не проводилося, а дозвільні документи на такого роду будівельні роботи ніколи не видавалися.

Позивач за відсутності у відповідача ОСОБА_1 , який скупив у спірному багатоквартирному будинку всі чотири квартири, дійсних підстав для державної реєстрації права власності на новостворений шляхом об`єднання цих квартир індивідуальний житловий будинок просив захистити свої законні інтереси у такий спосіб:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 04 листопада 2020 року індексний номер 54955230, прийняте державним реєстратором Сакалюком Сергієм Сергійовичем про реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з описом: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. а1-1, сходи літ. а2, сходи літ. а3, загальна площа 222,1 кв.м., житлова площа 159,7 кв.м. за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- скасувати державну реєстрацію права власності та припинити право власності за ОСОБА_1 (номер запису про право власності/довірчої власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 39013415) на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 101, а саме: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. а1-1, сходи літ. а2, сходи літ. а3, загальна площа 222,1 кв.м., житлова площа 159,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із відкриттям розділу;

- визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:081:0083, загальною площею 0,0964, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у державному земельному кадастрі, з виключенням відомостей щодо кадастрового номеру :06:081:0083 з Державного земельного кадастру та закриттям поземельної книги відносно вказаної земельної ділянки.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року позовні вимоги Дніпровської міської ради задоволено частково. Припинено право власності ОСОБА_1 на житловий будинок під літ. «А-1» з прибудовою під літ. «а1-1» та сходами під літ. «а2», «а3» загальною площею 222,1 м2 та житловою площею 159,7 м2 за місцезнаходженням у АДРЕСА_1 , якому привласнений реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 101, скасувавши державну реєстрацію набуття цього права за внесеним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записом під № 39013415.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюка С.Г. з індексним № 54955230 від 04 листопада 2020 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на індивідуальний житловий будинок під літ. «А-1» з прибудовою під літ. «а1-1» та сходами під літ. «а2», «а3» загальною площею 222,1 м2 та житловою площею 159,7 м2 за місцезнаходженням у АДРЕСА_1 , з привласненням реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна 101.

Скасовано проведену відділом у Сосницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 15 лютого 2021 року державну реєстрацію присадибної ділянки земель житлової та громадської забудови, сформованої у АДРЕСА_1 , площею 0,0964 га за цільовим призначенням (02.01) під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за присвоєним кадастровим номером :06:081:0083.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судові витрати стягнуто на користь Дніпровської міської ради з ОСОБА_1 в сумі 12 499,64 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Зазначає, що підставою для звернення із позовною заявою Дніпровською міською радою зазначено порушення відповідачами процедурної норми при здійсненні державної реєстрації нерухомого майна, зокрема звернення із неповним пакетом документів, що у свою чергу є підставою для відмови у проведенні такої реєстрації.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що апелянтом було спростовано посилання позивача на порушення порядку реєстрації прав на нерухоме майно в частині не надання документів, що підтверджують присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси та документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта будівництва. Звертає увагу, що майно утворене, шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна та т.п. проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання, що підтверджується відповідним висновком. У даному випадку таким документом є наявний в матеріалах справи висновок щодо технічної можливості об`єднання нерухомого майна в один об`єкт від 19.10.2020 року №20/1019-1. Також акцентував увагу на положеннях Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року за № 406, якою було затверджено перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Крім того вважав, що ініціювання питання про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна у даному випадку не має бути проведено, оскільки не створювався новий об`єкт будівництва.

Також звертає увагу, що вибуття спірного будинку із комунальної власності Дніпровської міської ради відбулось внаслідок вольової дії самого відповідача на підставі належним чином оформлених документів, що виразилось у рішенні ДМР від 22.07.2020 року. Таким чином позивач сам прийняв та його відповідні органи оформили право власності на спірний будинок за апелянтом, а отже позивач знав та дослідив правомірність такого оформлення та державної реєстрації. Наголошує, що ДМР не була стороною договорів купівлі-продажу квартир у спірному будинку, також не ставить питання про визнання недійними таких договорів, а тому суд першої інстанції неправомірно надав правову оцінку цим договорам та вирішив, що у даному випадку застосовуються положення ст. 228 ЦК України. А тому вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та вийшов за межі позовних вимог, проігнорувавши заперечення відповідача, чим порушив принцип змагальності сторін.

Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на положення ст. 349 ЦК України (припинення права власності внаслідок знищення майна), оскільки позовна заява ДМР не містить таких доводів. А матеріали справи належних та допустимих доказів знищення спірного житлового будинку (актів огляду, висновків експертів і т.п.). Критично ставиться до рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 28.10.1988 року, яким начебто віднесено спірний будинок до категорії «ветхого фонду», оскільки таке рішення не містить деталізації переліку майна, яке затверджене ним, а отже не містить доказової інформації з приводу знищення спірного будинку. Також звертає увагу, що 15.01.2001 року в будинку було прописано фізичну особу, що було б не можливо у разі знищення будинку.

Звертає увагу, що спірна будівля не віднесена до пам`яток а ні національного, а ні місцевого значення, а тому твердження про необхідність встановлення охоронної зони навколо неї є помилковим. Також наголошує, що будь-яких змін об`ємно-просторових характеристик будівлі здійснено не було, як не було здійснено і змін зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, тому порушення використання в межах історичного ареалу відсутні.

Дніпровська міська рада надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. З посиланням на доводи, аналогічні доводам позовної заяви, зазначала, що під час державної реєстрації права власності спірного житлового будинку за ОСОБА_1 державним реєстратором було порушено порядок державної реєстрації, оскільки підстав для такої реєстрації за відповідачем не було. Зокрема будинок був переданий за рішенням Дніпровської міської ради для реєстрації власниками квартир, а не одноосібним власником будинку. Крім того новим власником не доведено об`єднання квартир будинку в одне житлове приміщення та як наслідок присвоєння об`єкту нерухомого майна нової адреси. З приводу земельної ділянки, яка була приватизована в наслідок реєстрації права власності на житловий будинок зазначає, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах історичного ареалу «Центральний», що є не припустимими, а в базі містобудівного кадастру відсутня інформація щодо проектної та дозвільної документації на розміщення індивідуального житлового будинку в межах запитуваної земельної ділянки, а також присвоєння об`єкту офіційної адреси.

Про час, дату та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повісток в електронному кабінеті сторін та представника ОСОБА_1 , у вигляді СМС на номер телефону ОСОБА_1 , а також конверт із відміткою АТ «Укрпошта» про причини не вручення судової повістки ОСОБА_1 «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.3 а.с. 201 зворот - 203). Крім того, матеріали справи містять заяву ГУ Дергеокадастру у Чернігівській області про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання

з`явились представник Дніпровської міської ради-Олійник Ю.М. та представник ОСОБА_1 -адвокат Скороход А.О..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що під час реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок була порушена процедура такої реєстрації. Крім того зазначена будівля була віднесена до пам`ятки історії місцевого значення та знищена, що припиняє право власності особи у порядку ст. 346 ЦК України. Таким чином державна реєстрація права власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок також не відповідає вимогам закону та порушує інтереси територіальної громади міста.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що за інформацією Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради № 4/6-157 від 15 червня 2020 року у АДРЕСА_1 , а до того Гімнастична вулиця у м. Катеринославі), не пізніше як з липня 2015 року знаходиться геть непридатна для проживання зруйнована окрема будівля капітального типу з високим ступенем збереженості в автентичному стані частини фасаду, але без даху і без жодних внутрішніх ізольованих приміщень, що не відповідає визначенню житлового будинку і квартири відповідно до ст.ст. 380, 382 ЦК України, як об`єктів цивільних прав, що, таким чином, вважаються знищеними, а незалежно від стану своєї збереженості колись створений людиною цей занехаяний нерухомий об`єкт міг розглядатися лише як виконаний у "катеринославському цегляному" стилі еклектики об`єкт архітектури з характерними відзнаками епохи дореволюційного Катеринослава кінця XIX сторіччя, який серед об`єктів культурної спадщини, що не перебувають на державному обліку в якості пам`ятки історії, відноситься до категорії "рядової історичної забудови".

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 24 жовтня 2023 року за №24/10/23-Є Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради у вільному доступі на земельній ділянці комунальної власності площею 0,0964 га з присвоєним 15 лютого 2021 року кадастровим номером :06:081:0083, на яку на час обстеження право власності або право оренди ні за ким не зареєстроване, розміщена у занедбаному стані споруда зруйнованої одноповерхової будівлі з цоколем з червоної цегли без вікон, без дверей, без даху, без внутрішніх перекриттів, що обвалилися, по периметру якої збереглися несуче-огороджувальні конструкції зовнішніх стін з віконними отворами і дверними прорізами, забитими листами з профнастілу.

Про занедбаний стан та те, що спірний будинок не підлягав капітальному ремонту свідчать фотознімки , виконані під час перевірки технічного стану пам`ятки культурної спадщини за актом від 12 березня 2018 року та фотографія супутникової зйомки фасадної стіни цієї ж споруди станом на липень 2015 року, які у своїй сукупності спростовують відомості технічного паспорту на будинок садибного типу про існування у вересні 2020 року внутрішніх ізольованих приміщень, перекриттів та внутрішньо-будинкового інженерного обладнання.

За таких обставин суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги як належний доказ відомості технічного паспорту на будинок садибного типу про існування у вересні 2020 року внутрішніх ізольованих приміщень, перекриттів та внутрішньо-будинкового інженерного обладнання.

За рішенням виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради народних депутатів від 18 жовтня 1988 року за № 1366 історична будівля по АДРЕСА_1 була віднесена до категорії старих ("ветхих") будинків з відселенням мешканців для виключення з житлового фонду цього будинку, як такого, що не підлягає капітальному ремонту, з переведенням його у нежилий.

31 січня 2020 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І. Л. за наявності рішення виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради народних депутатів від 18 жовтня 1988 року за № 1366, яким історична будівля по АДРЕСА_1 була віднесена до категорії старих ("ветхих") будинків з відселенням мешканців для виключення з житлового фонду цього будинку, як такого, що не підлягає капітальному ремонту, з переведенням його у нежилий, посвідчила з вчиненням записів в реєстрі за №№ 138, 141, 144, 147 укладені відповідачем ОСОБА_1 договори купівлі-продажу , за умовами яких відповідач викупив у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набуті ними у 2017 році у власність чотири квартири (по дві на першому і на цокольному поверхах) будинку на АДРЕСА_1 , як такі, що, начебто, збереглися в натурі і передані у складі відповідно до технічних паспортів.

Списання будинку на АДРЕСА_1 з балансу погоджено рішенням Дніпровської міської ради від 22 липня 2020 року за № 43/59 з урахуванням внесених змін для виправлення балансоутримувача на КП «Жилсервіс-5» згідно рішенню Дніпровської міської ради від 26 травня 2021 року за № 42/7, після чого затверджений директором КП «Жилсервіс-5» ДМР акт списання цього багатоквартирного будинку з балансу поданий до виконкому Дніпровської міської ради, який тільки 28 березня 2023 року своїм рішенням № 5-28/3 погодив цей акт.

30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся за державною реєстрацією права власності (з відкриттям розділу) на новостворений шляхом об`єднання квартир індивідуальний житловий будинок під літ. «А-1» з прибудовою під літ. «а1-1» та сходами під літ. «а2», «а3» загальною площею 222,1 м2 та житловою площею 159,7 м2 за місцезнаходженням у АДРЕСА_1 з привласненням реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна 101, рішення про що з індексним № 54955230 прийнято 04 листопада 2020 року державним реєстратором Сакалюком С. Г..

Посилання відповідача на те, що списання будинку по АДРЕСА_1 з балансу погоджено рішенням Дніпровської міської ради від 22 липня 2020 року за № 43/59 з урахуванням внесених змін для виправлення балансоутримувача на КП «Жилсервіс-5» згідно рішенню Дніпровської міської ради від 26 травня 2021 року за № 42/7, що давало підстави для узаконення відповідачем права власності на зазначений будинок у листопаді 2020 року шляхом державної реєстрації, судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги, оскільки закінчення процедури списання будинку з балансу з підстав непридатності для проживання та фактичного знищення відбулося затвердженням акту списання лише у березні 2023 року, тому саме з цього моменту будинок було списано з балансу. До цього часу у реєстратора не було законних підстав проводити 04 листопада 2020 року державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок під літ. «А-1» з прибудовою під літ. «а1-1» та сходами під літ. «а2», «а3» загальною площею 222,1 м2 та житловою площею 159,7 м2 за місцезнаходженням у АДРЕСА_1 з привласненням реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна 101.

Пунктом 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 ( в редакції на момент реєстрації права власності за відповідачем) передбачена Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин.

Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються:

документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення);

технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок під літ. «А-1» була проведена реєстратором при наявності рішення виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради народних депутатів від 18 жовтня 1988 року за № 1366 про віднесення історичної будівлі по АДРЕСА_1 до категорії старих ("ветхих") будинків з відселенням мешканців для виключення з житлового фонду цього будинку, як такого, що не підлягає капітальному ремонту, з переведенням його у нежилий,тобто за відсутності підтвердження умови наявності технічної можливості такого об`єднання нерухомого майна, в порушення положень діючого законодавства з цього питання, з перевищенням його повноважень, оскільки питання щодо права власності на новостворене майно віднесено до компетенції уповноваженого органу місцевого самоврядування.

Доводи про те, що документом, який підтверджує наявність технічної можливості такого об`єднання нерухомого майна є висновок інженера від 19.10.2020 року в даному випадку є безпідставними.

Встановлено, що спірний будинок не підлягав капітальному ремонту, тому посилання на те, що після проведення відповідних будівельних робіт по об`єднаннюоб`єкту нерухомого майна не підлягало прийняттю в експлуатацію, суперечить діючим нормам.

Доказів того,щооб`єднання об`єкту нерухомого майна здійснено без проведення будівельних робіт, не надано.

Також суд першої інстанції правильно дійшов висновку про скасування держаної реєстрації земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1 , проведеної відділом у Сосницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 15 лютого 2021 року, що відповідає положенням ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Посилання на те, що відповідачем було створено новий об`єкт шляхом об`єднання квартир, що не потребує погодження та дозволу органу місцевого самоврядування є безпідставним.

Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 створив новий об`єкт цивільного права у АДРЕСА_1 з дотриманням дозвільних процедур та отримав в установленому законом порядку дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначився з характером виниклих спірних правовідносин та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За встановлених обставин, постановлене судом першої інстанції судове рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального та процесуального права при розгляді справи додержані. Підстав для зміни рішення суду першої інстанції не встановлено.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як

такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скороход А. О. залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2025 року.

Судді: