ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4180/25 Справа № 185/7668/23 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Травкіної В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Максимал-Агро, в інтересах якого діє адвокат Євдокимова Юлія Вікторівна, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року у складі судді Перекопського М.М. по справі № 185/7668/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Максимал-Агро, про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, повернення земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, пред`явленим до ТОВ Максимал-Агро, на предмет усунення їй перешкоди в користуванні земельними ділянками, площею 5,9065 га кадастровий номер :01:001:0505, та площею 6,0267 га кадастровий номер :01:001:0504, які розташовані на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та скасування державної реєстрації договорів оренди вищезазначених земельних ділянок, з підстав того, що їй на праві власності належать земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва. 03 лютого 2009 року між позивачкою та ПП Агрофірма «Старт» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивачка передала ПП Агрофірма «Старт» земельну ділянку площею 5,9065 га кадастровий номер :01:001:0505. З державного реєстру речових прав на майно та реєстру прав власності позивачці стало відомо, що її земельні ділянки перебувають в оренді ТОВ «Максимал-Агро» на підставі договорів оренди землі від №62-01/21 від 03 травня 2021 року та №83-05/21 від 05 травня 2021 року, проте позивачка не має жодного відношення до укладання зазначених договорів з відповідачем та не підписувала їх, що свідчить про реєстрацію вказаних договорів оренд земельних ділянок без її на то згоди. За відновленням порушених майнових прав позивачка звернулась (а.с.1-11).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ Максимал-Агро про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками.

Зобов`язано ТОВ Максимал-Агро повернути та не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельними ділянками, площею 5,9065 га кадастровий номер :01:001:0505, та площею 6,0267 га кадастровий номер :01:001:0504, які розташовані на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки №62-01/21 від 03 травня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Максимал-Агро, який був зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Єрьоміною С.М. від 13 липня 2021 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 59278682.

Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки №83-05/21 від 05 травня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Максимал-Агро, який був зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Єрьоміною С.М. від 13 липня 2021 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 59278194.

Стягнуто з ТОВ Максимал-Агро на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 24294,40 грн, які складаються з 4294,40 грн - сплачений судовий збір, 20000 - витрати на професійну правничу допомогу (а.с.170,171).

Рішення суду мотивовано тим, що згідно з висновком №СЕ-19/104-22/1773-ПЧ від 18 січня 2023 року, проведеної експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру експертизи в рамках кримінального провадження №0000840 від 13 серпня 2022 року, підпис від імені ОСОБА_1 у розділі "Реквізити та підписи сторін" в графі "Орендодавець" договору оренди землі № 83-05/21 від 05 травня 2021 року, виконаний не позивачкою, а іншою особою. Аналогічно підпис на акті- приймання передачі цієї земельної ділянки також виконано іншою особою. Факт непідписання позивачкою договору оренди землі №83-05/21 від 05 травня 2021 року свідчить про те, що цей договір не був укладений.

Відповідачем не доведено також укладення спірного договору №62-01/21 від 03 травня 2021 року між сторонами, який витребовувався ухвалою, тому суд першої інстанції вважав, що цей договір оренди фактично відсутній.

Суд першої інстанції вважав встановленим, що волевиявлення власника на передачу земельних ділянок в оренду відсутнє, що робить користування відповідачем цим майном безпідставним.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ Максимал-Агро звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що оригінали договорів знаходились після їх вилучення за ухвалою слідчого суддів Павлоградського міськрайонного суду у Павлоградській окружній прокуратурі. На момент розгляду справи договір оренди від 03 травня 2021 року та акт приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером 122358400:01:001:0504 площею 6,0267 га №62-01/21 перебував у Павлоградській окружній прокуратурі, тому відпоівдач не мав можливості надати його оригінал для призначення та проведення експертизи. На ухвалу суду у цій справі прокуратура також не надала цей оригінал договору, тому суд першої інстанції передчасно визнав наведений у ст.109 ЦПК України факт відсутності договору без призначення відповідної судової експертизи. Скаржник зазначає, що на момент розгляду апеляційної скарги він вже має таку можливість надати оригінал договору оренди від 03 травня 2021 року за №62-01/21 та акт прийняття-передачі земельної ділянки до договору оренди від 03 травня 2021 року для проведення такої експертизи.

Крім цього скаржник наголосив, що витрати на професійну правничу допомогу адвокатом Пархановою О.І. позивачеві у розмірі 20 000 грн є значно завищеними, адже адвокат приймала участь лише в одному судовому засіданні, та, виходячи з критеріїв співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських робіт та послуг, роботи адвоката Парханової О.І. не є складними, необхідними та значимими. З цього скаржник просить зменшити такі витрати до 10 000 грн (а.с.183,184).

Сабадир О.І., своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалась та відзиву на апеляційну скаргу не подавала, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачці на праві власності належать земельні ділянки, площею 1,634 га кадастровий номер :01:001:0466, та площею 4,8466 га кадастровий номер :01:001:0447, які розташовані на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення ТСВ, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НМР №069668 та державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ №158243. Вказане також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

03 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ПП Агрофірма «Старт» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,9065 га, зі строком дії на 15 років із розміром орендної плати за користування земельною ділянкою - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Вказане підтверджується копією зазначеного договору.

У свою чергу, за інформацією у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, судом першої інстанції встановлено, що проведено державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок №62-01/21 від 03 травня 2021 року та №83-05/21 від 05 травня 2021 року, які укладались між ОСОБА_1 та ТОВ «Максимал-Агро».

Суд першої інстанції, з`ясовуючи предмет спору, характер спірних правовідносин та норми права, якими такі правовідносини регулюються, зазначив, що позивач стверджує про те, що жодного повідомлення від ПП Агрофірма «Старт» про розірвання договору оренди від 03 лютого 2009 року не надходило, договори оренди з ТОВ «Максимал-Агро» вона не підписувала.

Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року було зобов`язано відповідача надати суду оригінал договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 122358400:01:001:0504 площею 6,0267 га №62-01/21 від 03 травня 2021 року та оригінал договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 122358400:01:001:0505 площею 5,9065 га №83-05/21 від 05 травня 2021 року.

Однак, з пояснень представника відповідача суд першої інстанції встановив, що в рамках кримінального провадження №0000840 від 13 серпня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2022 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де були виявлені та вилучені слідчим СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області оригінали договорів оренди земельних ділянок №62-01/21 від 03 травня 2021 року та №83-05/21 від 05 травня 2021 року, що підтверджується копією протоколу обшуку.

Окрім цього судом першої інстанції встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000840 було ініційовано проведення почеркознавчої експертизи та згідно з висновком №СЕ-19/104-22/1773-ПЧ від 18 січня 2023 року, проведеної експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру експертизи встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у розділі "Реквізити та підписи сторін" в графі "Орендодавець" договору оренди землі № №62-01/21 від 03 травня 2021 року, виконаний не позивачкою, а іншою особою. Аналогічно підпис на акті- приймання передачі цієї земельної ділянки також виконано іншою особою.

Згідно з відповіддю Павлоградської окружної прокуратури, договір оренди земельної ділянки площею 6,0267 га кадастровим номером :01:001:0504 від 03 травня 2021 року під час проведення обшуку в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000840 фактично не вилучався, а в протоколі обшуку від 08 грудня 2022 року відомості про факт вилучення вищезазначеного договору оренди земельної ділянки відображені помилково.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності відсутності волевиявлення позивачки, як власника земельних ділянок, на укладання спірних договорів з відповідачем. Встановив, що відповідач не надав доказів укладення спірного договору №62-01/21 від 03 травня 2021 року між сторонами, який витребовувався ухвалою, оскільки відповідач не надав на вимогу суду оригіналу цього договору оренди за для призначення та проведення почеркознавчої експертизи на предмет дійсності підпису ОСОБА_1 у цьому договорі, а отже цей договір оренди фактично відсутній. Також встановив факт непідписання позивачкою договору оренди землі №83-05/21 від 05 травня 2021 року, що підтверджує факт неукладання позивачкою такого договору з відповідачем.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є, те, що: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч.1 ст.84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів наголошує, що, надаючи до апеляційної скарги запитуваний судом першої інстанції оригінал договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0504 №62-01/21 від 03 травня 2021 року, скаржник не навів достатніх мотивів, з яких причин він не надав цей оригінал договору суду першої інстанції для призначення та проведення почеркознавчої експертизи, як і не надав достатніх письмових доказів тому, що на момент з`ясування судом першої інстанції місцезнаходження оригіналу цього договору оренди у відповідач він був відсутній.

Доводи скаржника про передчасність встановлення судом першої інстанції факту непідписання позивачем цього договору колегія суддів не приймає до уваги, адже скаржником при розгляді його апеляційної скарги не надавались будь-які докази на спростування правомірних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів наголошує, що в суді апеляційної інстанції скаржником не надано та не доведено факту отримання позивачем по справі орендної плати від ТОВ «Максимал -Агро» за спірними договорами.

Таким чином доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наявність порушення майнових прав позивачки встановлено судом на підставі письмових доказів правомірно, а відповідачем такі висновки не спростовані ані в суді першої інстанції, ані при розгляді його апеляційної скарги, а, відтак, не скористався наділеним, як сторона цивільного позову, правом змагальності, передбаченим ст. 12 ЦПК України, а, відтак, несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, N 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судам необхідно досліджувати кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не повинна бути поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін як на одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Також колегія суддів відзначає, що доводи скаржника про неспівмірність та завищення витрат позивача на правову допомогу є безпідставними, адже послуги адвоката підтверджені належними доказами, як і обсяг робіт, проведених адвокатом, що, на думку колегії суддів, є співмірним з предметом позову та способом доказування.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Максимал-Агро, в інтересах якого діє адвокат Євдокимова Юлія Вікторівна залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 17 вересня 2025 року.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П.Красвітна