ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року м. Чернівці

Справа № 720/2094/25

Провадження №22-ц/822/838/25

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н. К., Лисака І. Н.,

секретар Черновська А. К.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , Ванчиковецька сільська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Вівчар Аурел Георгійович, на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 15 серпня 2025 року, головуючий у І-й інстанції Павлінчук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , інтереси якої представляє адвокат Ватаманюк Ю. М., у серпні 2025 року звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті ухвалою Новоселицького районного суду від 20.05.2024 у справі №720/1230/24, шляхом накладання арешту на все майно ОСОБА_5 , в частині зняття арешту з однієї з квартир, а саме з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував на те, що арешт накладений у зв`язку із позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемності заповіту та стягнення вартості квартири. Предметом вказаного позову є квартира АДРЕСА_2 , яка належала діду ОСОБА_5 та батькові ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у свою чергу заповів її онуці ОСОБА_5 .

У своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача ринкову вартість квартири в сумі 824 000 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку майна ринкова вартість об`єкта оцінки складає 3 240 000 грн, тобто, арештоване майно ОСОБА_5 в декілька разів перевищує вартість квартири по АДРЕСА_3 . Для гарантії задоволення позовних вимог ОСОБА_1 достатньо було б щоб арешт був накладений лише на одну квартиру відповідачки.

Також зазначає, що вартість майна, яке належить арештувати, повинна бути співмірною розміру шкоди, зазначеної у цивільному позові.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 15 серпня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову.

Скасовано арешт на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_4 , який був накладений згідно з ухвалою Новоселицького районного суду від 20.05.2024 у справі №720/1230/24.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з позовними вимогами позивач просив стягнути з відповідача ринкову вартість квартири в сумі 824 000 грн. Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав №372745619 від 04.04.2024 та №399826791 від 18.10.2024 встановлено, що квартира АДРЕСА_5 та квартира АДРЕСА_6 належить ОСОБА_4 , а відповідно до звітів про оцінку цього ж майна загальна ринкова вартість вищевказаних квартир становить 6 255 716 грн.

Сукупна вартість майна, на яке накладено арешт і яке належить ОСОБА_4 , більше як в сім разів перевищує вартість квартири АДРЕСА_2 , яка вказана у позовній заяві, а тому можливо скасувати арешт на одну з квартир, а саме, на квартиру АДРЕСА_4 , який був накладений за ухвалою Новоселицького районного суду від 20.05.2024.

Покладення на відповідача надмірного тягаря у виді арешту на все належне їй майно буде у даному випадку надмірним і не відповідатиме меті інституту забезпечення позову через неспівмірність вартості майна, на яке накладено арешт, та ціни позову, визначеного позивачем.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник позивача Вівчар А. Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні клопотання.

Посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального права, судом неповно з`ясувань обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.

Зазначає, що заявниця не обґрунтовує, яким чином накладений арешт на її нерухоме майно порушує її права, адже накладений арешт не позбавляє її права володіння і користування ним. Суд першої інстанції не надав оцінку даним обставинам.

У відзиві представник відповідача ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає повністю, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, накладенням арешту на майно.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками накладення арешту на майно (грошові кошти) відповідача.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено: «конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 травня 2024 року заяву задоволено. Накладено арешт на все майно ОСОБА_8 .

Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав №372745619 від 04.04.2024 та №399826791 від 18.10.2024 квартира АДРЕСА_5 та квартира АДРЕСА_6 належить на праві власності ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, вартість квартири АДРЕСА_4 становить 3 015 716 грн.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, вартість квартири АДРЕСА_6 становить 3 240 000 грн.

ОСОБА_1 у позовній заяві просив стягнути з відповідача ринкову вартість квартири в сумі 824 000 грн.

Отже, предметом позовних вимог є стягнення вартості квартири в розмірі 824 000 грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно вказав, що сукупна вартість майна ОСОБА_4 , на яке накладено арешт, перевищує в сім разів розмір заявлених позовних вимог.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, скасовуючи заходи забезпечення позову в частині арешту на квартиру АДРЕСА_4 , який був накладений за ухвалою Новоселицького районного суду від 20.05.2024 у справі №720/1230/24 року, правильно зазначив, що покладення на відповідача надмірного тягаря у виді арешту на все належне їй майно, буде у даному випадку надмірним тягарем і не відповідатиме меті інституту забезпечення позову через неспівмірність вартості майна, на яке накладено арешт, визначеній позивачем ціні позову.

Так, співмірність передбачає оцінку співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Тому накладення арешту на житлові квартири, вартість яких в сім разів перевищує ціну позову, не може вважатися співмірним із заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Вівчар Аурел Георгійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 15 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 18 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач: І. М. Литвинюк

Судді: Н. К. Височанська

І. Н. Лисак