Провадження №2-з/752/201/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши заяву адвоката Богуш Марини Костянтинівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

15.09.2025 адвокат Богуш Марина Костянтинівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заяви зазначено, що між сторонами виник спір, щодо визначення місця проживання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

28.08.2025 дитина прибула разом з відповідачем до України за адресою проживання відповідача: АДРЕСА_1 .

За домовленістю між сторонами з 29.08.2025 по 03.09.2025 дитина перебувала за місцем проживання батька.

З 04.09.2025 до 06.09.2025 сторони домовилися, що дитина перебуватиме з батьком, який зобов`язався до 06.09.2025 повернути дитину за її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

06.09.2025 відповідач привіз ОСОБА_3 за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , проте між сторонами виникла сварка, після чого позивач змусив дитину сісти в машину та вивіз у невідомому напрямку.

Невизначеність між сторонами спору щодо конкретного графіку спілкування та побачень ОСОБА_2 з дитиною, призводить до постійних сварок, пригнічення самої дитини та має наслідком погіршення психоемоційного стану самої дитини, що є загрозою ускладнення та ризиком неможливості виконання рішення суду першої інстанції, оскільки позивач намагається змінити до винесення рішення судом першої інстанції місце проживання дитини, яка з моменту народження постійно проживала з матір`ю.

Зустрічі батька з дитиною будуть сприяти відновленню довірчих відносин та емоційного контакту між ними, відповідатимуть інтересам як батька, так і дитини, та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини, визначення порядку та способу участі у вихованні дитини.

Просила до прийняття рішення у справі №752/14726/25 зобов`язати батька ОСОБА_2 брати учать у вихованні, спілкуванні, побачення та спільного проведення часу, шляхом встановлення систематичних побачень, із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожного понеділка, четверга з 15 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, та суботи з 09 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин, з правом відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

17.09.2025 позивач подав до суду заперечення на заяву відповідача про забезпечення позову, в якій зазначив, що доводи відповідачки про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають дійсності, оскільки відповідач з 2022 року проживає за кордоном, а зазначена квартира здається в оренду.

За домовленістю з відповідачем з 29.08.2025 син проживає разом з ним.

Спосіб забезпечення позову, який просить застосувати відповідач, фактично зводиться до вирішення питання участі батьків, у даному разі його, як батька, у вихованні дитини, що не відповідає інституту забезпечення позовну, та вирішується судом або органом опіки та піклування у відповідності до ст. 157, 159 СК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та зобов`язання вчинити дії.

05.08.2025 відповідач подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Питання прийняття зустрічного позову судом ще не вирішувалося, разом з тим, це не перешкоджає розгляду даної заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання їх дитини.

Актом виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області №53 від 15.09.2025 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з батьком ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Так, пунктом 3 частині 1 цієї статті визначено, що позов може забезпечуватись встановленням обов`язку вчинити певні дії у разі, якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Частиною 10 ст. 150 ЦПК України встановлена заборона вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може, зокрема, вчиняти дії на порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача, які він має намір захистити (поновити).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 490/1087/21 (провадження № 61-12931св21) вказано, що судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька).

Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо визначення місця проживання їх спільного сина.

У заяві про забезпечення позову адвокат Богуш М.К. зазначила, що наразі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість, жодних доказів на підтвердження цієї обставини суду надано не було.

Разом з тим, виконавчим комітетом Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 53 від 15.09.2025 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з батьком ОСОБА_2 .

Суд зауважує, що відповідач просить забезпечити позов шляхом періодичних побачень батька з сином, при тому, що дитина фактично проживає разом з батьком.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що забезпечення позову шляхом визначення графіку періодичних побачень батька з сином не є доцільним та необхідними з огляду на те, що дитина проживає разом з батьком.

Також заява про забезпечення позову містить вимогу встановити позивачу обов`язок повернення неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після побачень до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте вимога застосувати такий засіб забезпечення позову фактично за змістом є тотожною заявленим відповідачкою зустрічних позовних вимог, що є неможливим, оскільки за умови його застосування спір вирішиться по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд роз`яснює, що відповідач не позбавлена права звернутись до суду з заявою про забезпечення її зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258, 260-261, 353-354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Богуш Марини Костянтинівни, подане в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу складено 19.09.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова