Справа № 0907/8335/2012
Провадження № 22-з/4808/77/25
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Луганська
23 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Луганської В.М.,
суддів: Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
учасники справи
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Лесюк Володимир Михайлович, про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області позов Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено частково.

02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги № 2303/К/2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2025 року заяву ТОВ «Діджи Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено сторону (стягувача) з виконання виконавчих документів у справі № 0907/8335/2012 з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс».

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2025 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. У задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс» про заміну сторони з виконавчого провадження у справі №0907/8335/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс» відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору 484, 48 грн.

29 липня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Лесюк В.М., про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ ««Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000 грн.

До заяви заявником надано договір про надання правової допомоги від 09 травня 2025 року, який укладено між адвокатом Лесюк В.М. та ОСОБА_1 щодо надання правової допомоги у справі №0907/8335/2012, додаток до договору про надання правової допомоги від 09 червня 2025 року з переліком та вартістю виконаних адвокатом робіт, акт приймання виконаних робіт (послуг) від 25 липня 2025 року та докази надсилання заяви про ухвалення додаткового рішення іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Як вбачається із змісту поданої заяви, заявником ставиться питання щодо вирішення стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу, а тому зазначене питання вирішується без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

Як вбачається із матеріалів справи 21 липня 2025 року представником ОСОБА_1 Лесюком В.М. було подано заяву про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення постанови апеляційним судом докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи.

Отже, заявником виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України та до закінчення судових дебатів зроблено заяву про те, що докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду ухвалено 24 липня 2025 року, заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу представник позивача подав через систему «Електронний суд» 29 липня 2025 року, тобто в строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. До заяви додано докази надсилання учасникам справи та докази понесених витрат на правничу допомогу.

Наявність договірних відносин між адвокатом Лесюк В.М. та ОСОБА_1 підтверджуються договором про надання правової допомоги від 09 червня 2025 року, предметом якого є надання правової допомоги у справі №0907/8335/2012.

Повноваження адвоката Лесюка В.М. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Івано-Франківському апеляційному суді підтверджуються ордером на надання правничої допомоги №1003834 від 11 червня 2025 року.

Додатком до договору про надання правової допомоги від 09 червня 2025 року визначено перелік і вартість робіт, які виконано, а саме: пошук та аналіз законодавства та судової практика з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах - вартість 1000 грн, складання та подання апеляційної скарги - вартість 8 000 грн, складання та подання окремих процесуальних документів (заяв, клопотань, тощо) вартість 1000 грн, представництво інтересів в суді (одне судове засідання) вартість 1000 грн.

Згідно акту приймання виконаних робіт (послуг), адвокат виконав наступні роботи: пошук та аналіз законодавства та судової практика з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах - вартість 1000 грн, складання та подання апеляційної скарги - вартість 8 000 грн, складання та подання окремих процесуальних документів (заяв, клопотань, тощо) вартість 1000 грн, представництво інтересів в суді (одне судове засідання) вартість 1000 грн, разом на загальну вартість 14 000 грн.

Заявницею підтверджено належними й допустимими доказами понесені витрати на правничу допомогу. Матеріалами справи підтверджується обсяг наданих адвокатом правничих послуг по справі.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником ТОВ «Діджи Фінанс» подано заперечення щодо витрат на професійну правничу допомогу, в обґрунтування якого зазначив, що наданий договір про надання правової допомоги є неналежним доказом понесення судових витрат, оскільки відповідно до Закону України «Про адвокатуру» та адвокатську діяльність», документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги, може бути договір про надання правничої допомоги.

Зазначив, що відповідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» послуга (виконана робота) як «пошук та аналіз законодавства та судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах» не є видом адвокатської діяльності. Дана надана послуга (виконана робота) входить в процес «складання та подання апеляційної скарги» та «представництво інтересів в апеляційному суді», що є видами адвокатської діяльності, тому не має включатися в загальну суму судових витрат, понесених ОСОБА_1 при розгляді справи.

Вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 14 000 грн завищеним та неспівмірним відносно складності справи.

Визначаючи суму відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія суддів враховує заперечення представника ТОВ «Діджи Фінанс» щодо їх завищення та неспівмірності складності справи та вважає, що вивчення юридичної природи спірних правовідносин опрацювання судової практики та підготовка апеляційної скарги, не потребувало тривалих затрат часу. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, судове засідання, яке тривало 40 хв, враховуючи заяву позивача про зменшення судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000 грн та стягнення з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000, 00 грн.

Колегія суддів вважає, що посилання представника ТОВ «Діджи Фінанс» про те, що договір про надання правової допомоги є неналежним доказом понесення судових витрат не заслуговують на увагу, оскільки форма та зміст даного договору відповідають вимогам ст. 27 Закону України «Про адвокатуру».

Керуючись ст. ст. 137,141,270, 382, 384 ЦПК України Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Лесюк Володимир Михайлович про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконстурктора І. Сікорського, 8 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000, 00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева