Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1791/24

Провадження № 2/943/201/2025

15 вересня 2025 року м. Буськ Львівська область

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Шендрікова Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Ладиги С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Буську без фіксації технічним засобом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради про визнання права на житловий будинок та на завершення приватизації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її ОСОБА_2 . Позивач є спадкоємцем даного майна після його смерті за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, просить визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області (колишньої Соколівської сільської ради) та отримання на своє ім`я правовстановлюючих документів в порядку спадкування за заповітом після смерті батька.

Позивачка в судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.

Представник відповідача Буської міської ради Буського району Львівської області в судове засідання не з`явився, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13.01.2006 року Соколівською сільською радою Буського району Львівської області, підтверджено, що батько позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 25 червня 1963 року.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 31 травня 1986 року позивачка вийшла заміж за ОСОБА_3 та змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом, згідно якого ОСОБА_2 за життя розпорядився усім своїм майном в користь позивачки, склавши заповіт 22.06.2001 року, який посвідчений секретарем Соколівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 259. 05.03.2018 року старостою Соколівської сільської ради Буського району львівської області засвідчено, що даний заповіт не змінювався та не відмінявся.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 07.05.2024 року вбачається, що житловий будинок 1948 року побудови, загальною площею 67,6 кв.м. придатний для проживання, відповідає технічним нормам побудови, інвентаризаційна вартість будинку становить 113 060,00 грн

Як вбачається з представленого позивачкою копії Архівного витягу № А/2-407 від 29.01.2024 р. виданого Золочівською РДА, ОСОБА_2 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства на підставі Ухвали Соколівської сільської ради народних депутатів від 21.12.1993 року.

За життя ОСОБА_2 зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на вказану земельну ділянку не встигла, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки, приватизація вказаних земельних ділянок не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянки.

У випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред`явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За покійним ОСОБА_2 рахується земельна ділянка площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері.

Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори № 27/01-16 від 13.01.2020 року, оригінал якої міститься в матеріалах цивільної справи ЄУН № 440/2738/18, вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_2 не заводилась.

ОСОБА_1 є спадкоємцем у встановленому законом порядку, прийняв спадщину після смерті спадкодавця та набув право в порядку спадкування, а саме: право на завершення приватизації та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням Витягу з Державного реєстру прав на своє ім`я.

В пункті 3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняв спадщину, інші особи претензій на земельну ділянку не мають, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 2011, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.328, 1216-1218, 1225 1261-1265, 1268 ЦК України, розділом Х Перехідних положень Земельного кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право на:

житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку загальною площею 0,60 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області (колишньої Соколівської сільської ради),

в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено: 15.09.2025 р.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: с. Задвір`я Золочівський район Львівської області.

Відповідач: Буська міська рада Золочівського району Львівської області, адреса: м. Буськ пл. 900-річчя Буська, 1 Львівської області.

Суддя: Г. О. Шендрікова