Справа № 495/7039/25
№ провадження 2-н/495/533/2025
УХВАЛА

Про відмову у відкриття провадження

"15" вересня 2025 р. м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Прийомова О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сороколет С.І., до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сороколет С.І., звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, відповідно до якої просить суд видати судовий наказ про стягнення аліментів із ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: 67726, с. Чистоводне, Білгород-Дністровський район Одеської області, РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення повноліття.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сороколет С.І., про видачу судового наказу та додані до неї документи, встановлено наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Втім, ч. 3 ст. 19 ЦПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Таким чином, наказне провадження є спрощеним у порівнянні з позовним, альтернативним йому провадженням у суді першої інстанції, і заснованим на письмових доказах. Наказне провадження є специфічною формою захисту прав кредитора за допомогою письмових доказів проти сторони боржника, яка не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Відповідно до доданого до заяви про видачу судового наказу рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2024 року по справі № 495/6949/24 позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволені частково; шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, в іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Відмова у задоволенні вимоги про стягнення аліментів мотивована тим, що позивачем не надано достатніх та достовірних доказів того, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, а відповідачем зазначене твердження спростовується та наголошується, що діти проживають із ним.

Наведене, на переконання судді, вочевидь свідчить про наявність спору про право між сторонами щодо місця проживання спільних дітей.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

В даному випадку з заяви і доданих до неї документів вбачається спір, що за правилами п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу. Тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, оскільки заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 165, 166, 167, 354 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сороколет С.І., у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя