Єдиний унікальний номер 725/6138/25
Номер провадження 6/725/38/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025

Чернівецький районний суд міста Чернівців у складі:

головуючого судді О.І. Галичанського ,

при секретарі судового засідання Д.О. Каправа ,

за участю ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці подання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. про надання дозволу на звернення стягнення на житлову нерухомість, право на користування якою, має неповнолітня дитина,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Кондрюк К.О. звернувся з вищевказаним поданням, яке мотивоване тим, що у нього на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 75531925 до складу якого входять наступні виконавчі провадження:

-ВП № 62385992 з примусового виконання виконавчого листа №2-90/2011 , виданого Шевченківським районним судом міста Чернівці 14.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк заборгованість за кредитним договором № 1031 від 03.05.2006 року ;

-ВП № 78214088 з примусового виконання виконавчого листа №725/6951/18, виданого Чернівецьким районним судом міста Чернівці 19.05.2025 року про стягнути з ОСОБА_1 кредиту від 3 травня 2006 року №1031 в розмірі 104 753 доларів США 09 центів, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення (магазин) загальною площею 158,3 кв.м, який знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_1 у спосіб проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Вказує, що у процесі примусового виконання вищевказаних виконавчих проваджень було отримано ряд відповідей на запити про майновий стан боржника, в саме:

-на запит до ДФС про реєстраційні номери облікових карток платників податків та/або джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб;

-на запит до ДФС про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців;

-на запит до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів;

-на запит до Податкової служби про РНОКПП або серію (за наявності) та номер паспорту, джерела та/або суми доходів, та розміри утриманого податку з доходів.

Згідно вказаних відповідей вбачається, що у боржника відсутні грошові кошти на рахунках, транспортні засоби та доходи в розмірі, який дозволяє виконати рішення суду.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна , боржнику ОСОБА_1 на праві власності належать квартира АДРЕСА_2 , яка арештована, описана та підлягає примусовій реалізації.

Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку ОСОБА_3 , надання судом дозволу на звернення стягнення на житлову нерухомість, право на користування якою, має дитина є єдиним механізмом здатним забезпечити права та інтереси стягувача. Законодавцем передбачено право суду за заявою особи, змінити спосіб виконання судового рішення, у разі неможливості його виконання у тому вигляді, який постановлено судовим рішенням; обмежень щодо кількісної можливості вчинення відповідних дій законодавцем не встановлено, адже метою зміни способу виконання судового рішення є задоволення вимог стягувача за рішенням, яке набрало законної сили.

Додатково стверджує, що ОСОБА_4 (батьку неповнолітнього ОСОБА_2 ) належить квартира АДРЕСА_4 .

04.06.2025 року приватним виконавцем направлено вимогу до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в порядку Закону України «Про виконавче провадження» про отримання дозволу на реалізацію вище вказаної квартири. Служба у справах дітей Чернівецької міської ради у своїй відповіді від 11.06.2025 року відмовила у наданні дозволу приватному виконавцю на реалізацію квартири АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 вказує, що зобов`язаний вживати усіх передбачених законом заходів з метою повного фактичного виконання виконавчого документа, враховуючи наведене , просить суд : надати дозвіл на звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності боржниці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право користування якою, має зареєстрована неповнолітня дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засіданні ОСОБА_3 не з`явився. Причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення клопотання приватного виконавця. Посилалася на його необгрунтованість. Крім того вказала, що вона не являється власником квартири АДРЕСА_2 . Власником даної квартири є ОСОБА_5 . У даній квартирі зареєстрована малолітня особа. Додатково вказала , що ОСОБА_5 не є боржником у даних виконавчих провадженнях , а тому вимоги ОСОБА_3 порушують право приватної власності особи , яка не є стороною даних правовідносин.

Представник Служби у справах дітей Чернівецької міської ради у судовому засіданні пояснила , що вимоги ОСОБА_3 за даним клопотанням були предметом розгляду Служби у справах дітей. У наданні дозволу на реалізацію згаданої квартири відмовлено , оскільки у ній зареєстрований ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 і має право на користування нею. Заперечував проти задоволення подання ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку .

Судом встановлено, що на виконанні у ініціатора звернення знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів , боржником у яких являється ОСОБА_1 .

В процесі примусового виконання приватним виконавцем було отримано ряд відповідей на запити про майновий стан боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом пункту 10 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Пункт 1 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Частиною восьмою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з частиною третьою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно із пунктом 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядку реалізації арештованого майна), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вимоги Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, які, зокрема, додаються до заяви на реалізацію арештованого майна.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2020 року в справі № 303/3043/19 (провадження № 61-8347св20), від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19), від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19) та від 18 березня 2021 року у справі № 164/1145/20 (провадження № 61-218св21).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта , належить ОСОБА_5 .

Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Службою у справах дітей Чернівецької міської ради було відмовлено приватному виконавцю Кондрюку К.О. в наданні дозволу на реалізацію спірної квартири, з метою захисту житлових прав неповнолітньої особи.

Відповідно до частин першої - третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому державний виконавець у межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» та статтею 435 ЦПК України повноважень, у разі неможливості виконання судового рішення, не позбавлений права звертатися до суду із заявою (поданням) про зміну способу та порядку його виконання.

Проте виконавець в силу приписів частини першої, пункту 1 частини другої, пунктів 3, 6, 22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний та має право вживати всіх необхідних заходів щодо примусового виконання судового рішення, в тому числі й одержувати всі необхідні дозволи для проведення виконавчих дій.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 453/1637/21 (провадження № 61-7418св22).

За вимогами статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Так, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржнику ОСОБА_1 належить спірна квартира на праві власності.

Наданий приватним виконавцем витяг з реєстру речових прав , на який він послався , не містить даних про власника .

Натомість , ОСОБА_1 надано витяг , згідно якого , спірна квартира перебуває у власності особи, яка не має процесуального статусу у даній справі.

Доказів зворотнього , ініціатором звернення не надано.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

З огляду на вищенаведене, зважаючи на те, що спірна квартира не перебуває у власності боржника та у ній зареєстрована неповнолітня дитина , а також те, що в ході судового засідання не знайшли свого підтвердження доводи приватного виконавця про недобросовісну поведінку боржника дозвіл на примусову реалізацію вищевказаної квартири призведе до порушення права власності та порушення здорового та нормального зростання дитини , а примусова реалізація квартири може призвести до погіршення рівня її життя, достатнього для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, що є неприпустимим, з огляду на дотримання прав дитини, які їй гарантуються державою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обставини викладені у поданні приватного виконавця не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 260, 352-355, 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця Чернівецької області Кондрюка К.О. про надання дозволу на звернення стягнення на житлову нерухомість, право на користування якою має неповнолітня дитина - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Галичанський О. І.