КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/5853/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8924/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року та на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року, ухвалені під головуванням судді Діденко Є.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про визнання незаконними та протиправними дій і рішень, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:

визнати незаконними і протиправними дії Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України щодо надання житлової послуги позивачу з управління багатоквартирним будинком без укладеного з позивачем, як з індивідуальним споживачем, договору про надання послуг з управління квартирним будинком відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону;

визнати незаконними і протиправними дії Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України щодо надання комунальної послуги позивачу з вивезення твердих побутових відходів без укладеного з позивачем, як з індивідуальним споживачем, договору про надання послуги з вивезення твердих побутових відходів відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону;

зобов`язати відповідача укласти з позивачем, як з індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг, договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком та договір про надання послуги з вивезення твердих побутових відходів відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону;

визнати незаконними та протиправними дії Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України щодо встановлення в односторонньому порядку тарифів на послуги з «утримання будинків та прибудинкової території» у розмірі 4,87 грн за 1 кв м, що діяв у період з 01 квітня 2021 року по 01 січня 2022 року, з «управління багатоквартирним будинком» у розмірі 4,87 грн за 1 кв м, що діяв у період з 01 січня 2022 року по 01 червня 2023 року, з «управління багатоквартирним будинком» у розмірі 5,32 грн за 1 кв м, що діє з 01 червня 2023 року, та з «вивезення твердих побутових відходів» у розмірі 25 грн, що діє з 01 травня 2021 року;

визнати наказ начальника Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 05 березня 2021 року № 8 «Про встановлення ціни на послуги» протиправним і нечинним з моменту його прийняття;

визнати наказ начальника Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 01 червня 2023 року № 16 протиправним і нечинним з моменту його прийняття;

зобов`язати Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України провести перерахунок, у межах позовної давності, зайво нарахованих коштів позивачу по послугам з «утримання будинків та прибудинкової території», з «управління багатоквартирним будинком» та «вивезення твердих побутових відходів» за період з 01 квітня 2021 року по 01 травня 2024 року, з урахуванням вже виплачених сум; стягнути судові витрати (т. 1 а.с. 1-20).

Позивач на обґрунтування позову зазначав, що він є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 . До 01 січня 2022 року йому, як споживачу житлово-комунальних послуг, послугу з утримання будинків та прибудинкової території надавало Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України. Натомість, позивач вважав, що його права як споживача житлово-комунальних послуг були порушені відповідачем, оскільки відповідач незаконно включив до рахунків-повідомлень про сплату житлово-комунальних послуг з «управління багатоквартирним будинком» і «внески на вивезення твердих побутових відходів», та визначив ціни/тарифи на ці послуги без погодження з позивачем та інших споживачів будинку АДРЕСА_2 .

Зокрема, відповідач у рахунку-повідомленні станом на 01 травня 2021 року в односторонньому порядку збільшив тариф на послугу «з утримання будинків та прибудинкової території» з 2,99 грн за 1 кв м на 4,87 грн за 1 кв м, в рахунку-повідомленні станом на 01 червня 2021 року незаконно в односторонньому порядку встанови тариф у розмірі 25 грн на послугу «внески на вивезення твердих побутових відходів», в рахунку-повідомленні станом на 01 лютого 2022 року незаконно в односторонньому порядку встановив тариф на послугу з «управління багатоквартирним будинком» у розмірі 4,87 грн за 1 кв м, у рахунку-повідомленні станом на 01 липня 2023 року незаконно в односторонньому порядку збільшив тариф на послугу з «управління багатоквартирним будинком» у розмірі 5,32 грн за 1 кв м.

Разом з тим, відповідач не повідомляв позивача і про намір запровадження ним двох нових послуг «управління багатоквартирним будинком», «внески на вивезення твердих побутових відходів», і про зміну цін/тарифів на послуги з «утримання будинків та прибудинкової території», «управління багатоквартирним будинком» та послуги «Внески на вивезення твердих побутових відходів», як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Порядком інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 червня 2018 року № 130, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 753/32205. Виключно з рахунків відповідача позивач дізнався про існування вказаних послуг та встановлених відповідачем цін тарифів на них.

Вказував, що відповідач не укладав з позивачем жодних договорів про надання таких послуг, і такі послуги останній не замовляв. Відповідач не має права встановлювати в односторонньому порядку ціни і тарифи на вказані послуги. Крім того, відповідач взагалі не є управителем у розумінні вимог закону, оскільки будинок є військовим майном, не перебуває на балансі відповідача та договір про управління між Міністерством оборони України та відповідачем не укладався (т. 1 а.с. 1-20).

13 червня 2024 року до суду від представника Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України - адвоката Толмачової О.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 2 а.с. 1-20).

На обґрунтування відзиву зазначала, що 27 листопада 2012 року на виконання наказу Міністра оборони України від 16 листопада 2012 року № 765 Дніпровською квартирно-експлуатаційною частиною району було передано, а Київським квартирно-експлуатаційним управлінням було прийнято на баланс частину будівлю АДРЕСА_3 (штаб, санчастина), а саме: приміщення 2-го, 3-го поверхів, загальною площею 932 кв м, військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , про що було складено Акт приймання (передачі) будівель, споруд і території військового містечка, затвердженого заступником Міністра оборони України від 04 грудня 2012 року.

Таким чином, з кінця 2012 року частина будівлі № НОМЕР_2, приміщення 2-го, 3-го поверхів штабу, санітарної частини, загальною площею 932 кв м, військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 перебуває на балансовому обліку Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності будівля № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 зареєстрована як «Штаб, санчасть» та згідно з класифікатором державного майна відносяться до об`єктів національної безпеки та оборони.

Міністерство оборони України по відношенню до будівлі є суб`єктом управління, що здійснює управління майном, а Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України - балансоутримувачем вказаного державного майна. Дана будівля обліковується як «Штаб, санчастина» та має статус нежитлового приміщення.

07 липня 2014 року між позивачем та на той час Будинкоуправлінням № 4 Київського квартирно-експлуатаційного управління укладено договір № 38 на тимчасове проживання у будівлі № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 , як будинок для тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до умов якого Будинкоуправління № 4 Київського квартирно-експлуатаційного управління виступило наймодавцем, а ОСОБА_1 - наймачем.

Відповідно до Розділу VII «Додаткові положення» Договору № 38 на тимчасове проживання у будівлі № НОМЕР_2, сторони, зокрема, визначили, що даний Договір є дійсним при фактичному проживанні наймача у переобладнаній будівлі на житло. Укладання цього договору не створює для наймача будь-яких інших прав на дане приміщення, крім права користування протягом встановленого терміну.

01 квітня 2017 року відповідно до положень наказу Міністерства оборони України від 03 липня 2013 року № 448 «Про затвердження положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», Положення про Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, Положення про Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оброни України, Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України були передані Будинкоуправлінню № 1 для утримання та обслуговування будівлі військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , в тому числі і будівля № НОМЕР_2 2-й, 3-1 поверх штабу, санітарної частини, 1976 року побудови, про що було складено акт приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_1 , який був затверджений начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління від 01 квітня 2017 року.

Вказувала, що мешканці будівлі № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , яка була переобладнана для проживання військовослужбовців, працівників Збройних Сил України та членів їх сімей, не є співвласниками квартир у багатоквартирному будинку.

Будинкоуправління АДРЕСА_5 є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України, підпорядковується Київському квартирно-експлуатаційному управлінню, має основний вид діяльності за КВЕД: 81.10 комплексне обслуговування об`єктів, та призначене для утримання нерухомого майна, яке перебуває в його віданні, на балансі або обслуговуванні.

20 липня 2020 року між ОСОБА_2 та Будинкоуправлінням № 1 було укладено Договір № 11 на тимчасове проживання корп. НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 , як будинок для тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_6 . У п. 2.2. Договору № 11 на тимчасове проживання у будівлі № НОМЕР_2, встановлено, що наймодавець має право вимагати від наймача своєчасно вносити плату за спожиті житлово-комунальні послуги та вимагати вживати заходів до усунення виявлених недоліків, які пов`язані з наданням житлово-комунальних послуг і виникати з вини наймача, дотримуватися правил і вимог інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Отже, сторони у вказаному договорі передбачили обов`язок наймача компенсувати наймодавцю вартість житлово-комунальних послуг.

01 червня 2018 року розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 937, зокрема, Будинкоуправлінню № 1, затверджені Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі по будівлі АДРЕСА_2 . Проте, 09 листопада 2017року був прийнятий Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ, який набрав чинності 10 грудня 2017 року та введений в дію 01 травня 2019 року, а Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року втратив чинність. Із вказаним Законом, до повноважень органів місцевого самоврядування перестало входити встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій. 14 листопада 2019 року було прийнято Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1977, згідно з яким Розпорядження від 01 червня 2018 року № 937 втратило чинність. Тому, Будинкоуправління № 1 звернулось до Київського квартирно-експлуатаційного управління для погодження встановлення ціни на зазначений вид послуг та вирішення питання про укладення із спеціальним суб`єктом договору на вивезення сміття.

19 лютого 2021 року Київським квартирно-експлуатаційним управлінням на підставі Наказу Міністерства оборони України № 448 від 03 липня 2013 року було надано відповідачу погодження встановлення з 01 квітня 2021 року ціни послуги з утримання, управління та обслуговування будівель військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 та щодо укладення договору на вивезення твердих побутових відходів. Таке ж погодження було надано 19 квітня 2023 року. На цій підставі відповідач прийняв Наказ № 8 від 05 березня 2021 року та Наказ № 16 від 01 червня 2023 року.

Вказувала, що Договором на тимчасове проживання, позивач взяв на себе зобов`язання відшкодовувати вартість спожитих житлово-комунальних послуг за тарифами організацій постачальників відповідних комунальних послуг. З урахуванням вимог законодавства, відповідач уклав низку договорів, зокрема і на вивезення твердих побутових відходів (т. 2 а.с. 1-20).

24 червня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 , у якій останній підтримував позовні вимоги у повному обсязі. Наголошував на тому, що відповідач не має права бути управителем будинку, оскільки жодних договорів з балансоутримувачем з цього приводу не укладено, будь-який наказ Міністерства оборони України, який би визначав відповідача управителем - не приймався (т. 2 а.с. 111-117).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено (т. 3 а.с. 48-59).

17 лютого 2025 року представник відповідача - адвокат Сажієнко І.О. подала заяву про долучення доказів понесення судових витрат та ухвалення додаткового рішення про що свідчить штемпель поштового відправлення (т. 3 а.с. 76-105).

01 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про залишення без розгляду заяви відповідача у зв`язку із пропуском строку на подання доказів щодо судових витрат та заяву про зменшення розміру судових витрат з урахуванням критеріїв розумності, реальності та співмірності, додавши фотокопію довідки МСЕК серії 12ААГ № 268622, що він є особою з інвалідністю ІІ групи довічно (т. 3 а.с. 110-111, 128-131).

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000, 00 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено (т. 3 а.с. 146-148).

Не погодившись з рішенням районного суду, 10 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги (т. 3 а.с. 152-178 т. 4 а.с. 45-46, 50-53, 127-153).

На обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми процесуального та матеріального права.

Апелянт вказував, що затверджений 07 квітня 2017 року акт приймання (передачі) для утримання експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_1 від балансоутримувача є документом про передачу майна для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_1 , але не надає повноважень відповідачу бути управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 у розумінні законодавства.

Акт приймання (передачі) підтверджує лише передачу майна, але не наділяє відповідача статусом управителя багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

Суд помилково вважав, що передача військового нерухомого майна військового містечка № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ) за актом приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, який передбачений п. 4.4 наказу Міністерства оборони України від 03 липня 2013 року № 448, це те саме, що і договір на управління майном з власником або балансоутримувачем; наказ або інший акт Міністерства оборони України про визначення управителя багатоквартирного будинку; наказ Міністерства оборони України про закріплення військового нерухомого майна за військової частиною ЗСУ на праві оперативного управління.

Суд першої інстанції неправомірно прирівняв акт приймання (передачі) для утримання експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_1 від 07 квітня 2017 року до договору на управління майном або до наказу чи іншого акту Міністерства оборони України про визначення відповідача управителем багатоквартирного будинку № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 .

Відповідач не надав жодного доказу про його визначення управителем, а отже немає законних підстав для встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги та нараховувати споживачам плату за управління будинком АДРЕСА_2 .

Зазначав, що для того, щоб бути правителем потрібно пройти спеціальну процедуру, визначену законодавством, яка включає визначення управителя органом, уповноваженим управляти державним майном, у даному випадку МОУ.

Вказував, що відповідач не є військовою частиною ЗСУ, тому з таким актом приймання (передачі) не може бути передане відповідачу військове нерухоме майно військового містечка № НОМЕР_1 для утримання та експлуатації будівель і території військового містечка. Підставою для передачі нерухомого військового майна є наказ МОУ, який не міститься у матеріалах судової справи.

Згідно з Положенням відповідача, останній є госпрозрахунковою установою МОУ, яка створена, з метою задоволення потреб населення у житлово-комунальних послугах на підставі відповідних договорів для отримання прибутку. Таким чином, відповідач не є військовою частиною у розумінні Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», тому за ним не може бути закріплене на праві оперативного управління військове нерухоме майно, зокрема, будівля № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 .

Апелянт не погоджувався з висновками суду, що укладеним між позивачем і відповідачем Договором на тимчасове проживання, позивач взяв на себе зобов`язання відшкодовувати вартість спожитих житлово-комунальних послуг за тарифами організації постачальників відповідних комунальних послуг для військового містечка № НОМЕР_1 . Вказане відповідає пунктам 6.3, 8.1, 8.2 Положення № 448, пункту 5 розділу ІV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 380 від 31 липня 2018 року, пункту 6-1 Розділу VI Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вказував, що договір на тимчасове проживання не може замінити договори про житлово-комунальні послуги відповідно до типових або примірних договорів, затверджених КМУ або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Відсутність індивідуальних договорів на послугу з управління багатоквартирним будинком та послугу з вивезення твердих побутових відходів позбавила позивач можливості реалізувати свої права як споживача житлово-комунальних послуг.

Суд першої інстанції помилкового застосував Положення № 488 та Інструкцію № 380, оскільки вони не визначають порядок встановлення тарифів для цивільних осіб, які мешкають у відомчому фонді Міністерства оборони України.

Крім того, послався на те, що договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, укладений між відповідачем та спеціалізованим суб`єктом, не створює обов`язку позивача оплачувати такі послуги, оскільки це договір укладений не з позивачем, а в інтересах відповідача.

Також, відповідач надав договір від 28 грудня 2018 року № 35038018 ПВ про постачання електричної енергії, що підтверджує отримання такої послуги від спеціалізованого суб`єкта господарювання. Однак, сам факт укладення цього договору не підтверджує фактичні витрати відповідача за цим договором. Відповідач не надав суду жодного кошторису витрат або платіжних документів, які б підтверджували, що він поніс витрати на електроенергію за цим договором.

Як підтвердження отримання послуги з вивезення твердих побутових відходів від спеціалізованого суб`єкта господарювання, відповідач надав договір від 01 лютого 2021 року № 15 між ним та ТОВ «ТПК ЕКОСВІТ», який діяв один рік з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, та договір від 01 липня 2022 року № 2207-01 між ним та ФОП ОСОБА_3 , який діяв з 01 липня 2022 року по 31 грудня 2023 року. Однак, сам факт укладення цих договорів не підтверджує фактичні витрати відповідача за цими договорами. Доказів понесення витрат за цими договорами відповідачем не надано.

Відповідачем не надано жодних доказів понесення витрат на послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 , які він визначив самостійно у своїх протравних наказах № 8 та № 16.

Позивач вважав, що оскільки між позивачем та відповідачем відсутній договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, тарифи, встановлені розпорядженням КМДА № 937 від 01 червня 2018 року залишаються чинними.

Відповідач проігнорував неодноразові звернення споживачів щодо укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що є порушенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки самостійне встановлення відповідачем тарифів без укладення договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є незаконним та має бути визнане протиправним.

Суд першої інстанції не мав права самостійно оцінювати економічну обґрунтованість тарифу на послугу з управління багатоквартирним будинком, оскільки це виходить за межі його повноважень (т. 3 а.с. 152-178 т. 4 а.с. 127-153).

17 березня 2025 року апелянт подав доповнення до апеляційної скарги, у якій акцентував увагу на тому, що суд першої інстанції, усупереч висновку Оболонського районного суду м. Києва, не є малозначною та необхідно її розгляд проводити у загальному позовному провадженні, не врахував її складність, суспільний інтерес, винятковість для позивача та необхідність всебічного дослідження доказів, що судова справа має виняткове значення для позивача, було порушено його право на справедливий суд, а отже, справа зачіпає фундаментальні права споживачів та може вплинути на судову практику щодо надання житлово-комунальних послуг у військових містечках, справедливий суд неможливий без дослідження всіх доказів, яких суд першої інстанції не витребував та не дослідив, апеляційний суд має розглянути справу у загальному позовному провадженні та усунути допущені судом першої інстанції порушення (т. 4 а.с. 50-53).

Не погодившись з додатковим рішеннямрайонного суду, 20 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати додаткове рішення у частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000, 00 грн, а у разі відмови у повному скасуванні додаткового рішення - зменшити розмір судових витрат до обґрунтованої суми, яка відповідає критеріям співмірності, необхідності та фактичного понесення відповідачем (т. 4 а.с. 84-87, 155-158).

На обґрунтування скарги зазначав, що відповідачем не надано доказів фактичної оплати послуг на правничу допомогу, тому суд першої інстанції безпідставно визнав витрати понесеними. Стверджував, що судові витрати можуть бути відшкодовані лише за умови їх фактичного понесення, а не просто на підставі договору чи акту виконаних послуг. Відповідач не надав жодного доказу оплати ним послуг на професійну правничу допомогу, зокрема, квитанції про оплату, виписки з банківського рахунку, платіжного доручення.

З матеріалів справи вбачається, як апелював ОСОБА_1 , що роботи, виконані адвокатом Сажієнко І.О., не були необхідними для досягнення результату відповідача, оскільки основну правничу допомогу вже надала адвокат Толмачова О.Ю., яка підготувала і подала всі процесуальні документи та вчинила дії, необхідні для захисту інтересів відповідача. Відтак, мало місце дублювання адвокатських послуг, оскільки участь другого адвоката у спрощеному провадженні була необґрунтованою та не вплинула на результат розгляду судової справи.

Крім того, сума витрат є завищеною з огляду на майновий та фінансовий стан позивача, який є пенсіонером та особою з інвалідністю ІІ групи (т. 4 а.с. 119).

24 квітня 2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Сажієнко І.О. на апеляційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року, в якому вона просила апеляційну скаргу залишити без задоволення (т. 5 а.с. 1-25).

24 квітня 2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Сажієнко І.О. на апеляційну скаргу на додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року, в якому остання просила апеляційні скарги залишити без задоволення (т. 5 а.с. 26-41).

В обґрунтування відзиву представник відповідача Сажієнко І. О. вказала, що на час подання позивачем рапорту (23 квітня 2012 року) та прийняття його керівником рішення про погодження питання виділення позивачу блок-секції в будівлі № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 порядок отримання військовослужбовцями приміщень у переобладнаних будівлях і спорудах, а також порядок здійснення ними оплати (компенсації., відшкодування) за житлово-комунальні послуги, регулювався положеннями та вимогами наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», який був зареєстрований у Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337. На даний час дане питання регулюється наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», який був зареєстрований у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за № 1020/32472.

Відповідно положень п. 6.1. Розділу VI Інструкції «Надання місць у спеціально пристосованих казармах, переобладнаних будівлях і спорудах для проживання військовослужбовців, працівників ЗС України та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), за відсутності службового приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі (у тому числі одинока (одинокий) мати (батько)), розміщуються безкоштовно в спеціально пристосованих казармах, будівлях і спорудах у розташуванні військової частини.

Казарми - будівлі, розташовані на територіях військових містечок, які переобладнані для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в органах місцевого самоврядування як об`єкти житлового фонду.

Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які висуваються до гуртожитків, призначених для проживання одиноких громадян.

За відсутності потреби в наданні житлових приміщень у казармах у розташуванні військової частини для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, зазначені приміщення за рішенням командира військової частини надаються особам офіцерського складу за їх письмовою згодою, а також особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі.

Згідно з п. 6.2. Розділу VI Інструкції «Надання місць у спеціально пристосованих казармах, переобладнаних будівлях і спорудах для проживання військовослужбовців, працівників ЗС України та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці офіцерського складу, а також особи рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та особи, звільнені з військової служби в запас або відставку, які залишились перебувати на квартирному обліку у гарнізонах ЗС України і проживають у казармах та переобладнаних будівлях, компенсують військовій частині вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих енергоносіїв за тарифами для населення. Військовослужбовці офіцерського складу, а також особи рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та особи, звільнені з військової служби в запас або відставку, які проживають у казармах і переобладнаних будівлях, укладають з балансоутримувачем переобладнаної будівлі (казарми) договір на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. У разі відсутності приладів обліку енергоносіїв, тепла та води у договорі відображаються норми їх споживання як для гуртожитку у цьому населеному пункті.

Позивач при отримані для тимчасового проживання приміщення (трьох кімнатної блок-секції) на 2-му поверсі в будівлі № НОМЕР_2, військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 був достеменно обізнаний про те, що дана будівля не зареєстрована в органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду.

Здійснене позивачем перепланування приміщення (трьох кімнатної блок-секції) на другому поверсі в будівлі інвентарний № НОМЕР_2, військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , не призводило до зміни статусу будівлі та не переводило дану будівлю з нежитлового в житловий фонд. Позивачу достеменно відомо про те, що він проживає в не житловому приміщенні, яке надано йому для тимчасового проживання, що приміщення блок-секції, яке переобладнане позивачем, немає статусу квартири і розміщується в не житловій будівлі, яка не є багатоквартирним житловим будинком.

Таким чином, позивач як мешканець будівлі АДРЕСА_7 , що була переобладнана для тимчасового проживання військовослужбовців, працівників Збройних Сил України та членів їх сімей, не був та не є наймачем жилого приміщення у будинках державного фонду у розумінні положень ст. 61 Житлового кодексу України.

Відповідач вважає, що є безпідставними посилання позивача на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за № 2189-УІІІ від 09 листопада 2017 року, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» за № 417-УІІІ від 14 травня 2015 року та Постанови Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 712 «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

01 квітня 2017 року з метою належного, ефективного утримання, використання, обслуговування фондів, відповідно до положень наказу Міністерства оборони України від 03 липня 2013 року № 448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», Положення про Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерство оборони України та Положення про Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України були передані Будинкоуправлінню № 1 для утримання та обслуговування будівлі військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , в тому числі і будівля № НОМЕР_2 , 2-й, 3-й поверх штабу, санітарної частини, 1976 року побудови, про що було складено Акт приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_1 , який був затверджений начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління від 01 квітня 2017 року.

20 квітня 2017 року з урахуванням зазначеного Акту приймання (передачі) від 01 квітня 2017 року, з метою утримання в належному стані будівель і споруд військового містечка № НОМЕР_1 , Київським квартирно-експлуатаційним управлінням було здійснено розпорядження, доручення Будинкоуправлінню № 1, яким установлено вимогу забезпечити управління, утримання та обслуговування будівель військового містечка № НОМЕР_1 , згідно переліку, визначеного в Акті приймання (передачі) від 01 квітня 2017 року.

Будинкоуправління № 1 ККЕУ МОУ підпорядковується Київському квартирно- експлуатаційному управлінню. Будинкоуправління № 1 є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України, заснованою на державній власності та створеною на підставі директиви МО України від 31 липня 1998 року № Д-115/1/0350. Будинкоуправління № НОМЕР_3 ККЕУ МОУ було створено Міністерством оборони України, зокрема, для утримання нерухомого майна, яке перебуває в його віданні, на балансі або обслуговуванні на підставі відповідних договорів, в неналежному технічному та санітарному стані, забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлових будинків, гуртожитків, забезпечення благоустрою, а також створення нормальних житлово-побутових умов для проживання.

Згідно з положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за № 1875-ІV від 24 червня 2004 року (у редакції чинній на час передання Будинкоуправлінню № 1 ККЕУ МОУ будівель військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 ) було передбачено право балансоутримувача передавати повноваження з управління майном іншій особі - управителю, який в свою чергу наділявся відповідними правами та ніс зобов`язання відносно переданого йому майна.

Поряд з цим, представник зазначала, що будівлі військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , в тому числі і будівля № НОМЕР_2 , які були передані Будинкоуправлінню № 1, відносяться до відомчого державного фонду Міністерства оборони України. У зв`язку з чим, при вирішенні питання щодо управління, утримання, обслуговування, забезпечення благоустрою, безперебійної роботи інженерного обладнання будівель, споруд, будинків, гуртожитків, які відносяться до відомчого фонду Міністерства оборони України, підтримання їх в належному технічному та санітарному стані, створення нормальних умов для проживання в ним мешканців необхідно враховувати також відомчі накази та розпорядження Міністерства оборони України.

Так, наказом Міністерства оборони України від 03 липня 2013 року № 448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» з метою приведення квартирно-експлуатаційного забезпечення військ у відповідність до вимог чинного законодавства, враховуючи порядок фінансування квартирно-експлуатаційного забезпечення, утримання, експлуатації та обліку фондів було затверджено Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України.

Міністерство оборони України, будучи органом, уповноваженим управляти державним майном, відповідно до свого наказу від 16 листопада 2012 року № 765 закріпило відповідні будівлі військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , в тому числі і 2-й, 3-й поверх будівлі № НОМЕР_2, за Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України та визначило його балансоутримувачем.

В свою чергу, Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України передало Будинкоуправлінню № 1 будівлі військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , в тому числі і 2-й, 3-й поверх будівлі № НОМЕР_2, для забезпечення управління, утримання та обслуговування, згідно з Актом приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_1 , затвердженого начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління від 01 квітня 2017 року та розпорядження, доручення Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20 квітня 2017 року.

Будинкоуправління № 1, як вже зазначалось, підпорядковується Київському квартирно-експлуатаційному управлінню і призначене для утримання нерухомого майна, яке перебуває в його віданні, на балансі або обслуговуванні, в належному технічному та санітарному стані, забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинків, гуртожитків, забезпечення благоустрою, а також створення нормальних житлово-побутових умов для проживання.

Враховуючи Положення № 448, Київське квартирно-експлуатаційне управління задля забезпечення утримання і експлуатації закріплених фондів військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4, в тому числі 2-й, 3-й поверхи будівлі № НОМЕР_2, наділено повноваженнями щодо залучення суб`єктів господарювання (незалежно від форми власності) для надання ними послуг та виконання робіт з утримання будинків і споруд, вивезення побутових відходів, управління будинком, спорудою (з правом укладання договорів на виконання послуг та контролю за виконанням умов договору тощо). На підставі вищезазначений вимог законодавства, Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України як балансоутримувач передало Будинкоуправлінню № 1 будівлі військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , в тому числі 2-й, 3-й поверхи будівлі № НОМЕР_2, для надання ним послуг з управління, утримання та обслуговування даних фондів.

Київське квартирно-експлуатаційне управління як балансоутримувач, передавши в 2017 році Будинкоуправлінню № 1 будівлі військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , в тому числі і будівля АДРЕСА_8 , визначило його організацією, яка надає для військового містечка № НОМЕР_1 послуги з утримання, управління та обслуговування.

Таким чином, Будинкоуправлінням № НОМЕР_3 ККЕУ МОУ з моменту прийняття в управління, на утримання та обслуговування будівлі військового містечка № НОМЕР_1 , в тому числі і будівлю № НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , 3-й поверх штабу, санітарної частини 1976 року побудови, належним чином виконує свої обов`язки по управлінню, обслуговуванню та наданню житлово-комунальних послуг.

02 травня 2025 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив відповідача, в якій він просив задовольнити апеляційну скаргу (т. 5 а.с. 42-51).

19 травня 2025 року представник відповідача Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України - адвокат Сажієнко І.О. подала до апеляційного суду письмові пояснення (т. 4 а.с. 180-199).

07 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав відповідь на відзив, у якому зазначав, що формальний статус будівлі як нежитлової не скасовує обов`язку дотримання законодавства у сфері житлово-комунальних послуг, якщо в цій будівлі фактично надаються відповідні послуги фізичним особам для проживання. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальним споживачем є фізична особа, яка отримує житлово-комунальні послуги незалежно від статусу приміщення. Таким чином, реальне отримання житлово-комунальних послуг - це правова підстава для захисту споживача, а не технічний статус будівлі. Він переконаний, що факт користування квартирою АДРЕСА_9 на підставі договору тимчасового проживання, а також оплата послуг, підтверджує мій статус індивідуального споживача відповідно до Закону 2189, оскільки відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону, індивідуальним споживачем є не лише власник, але й особа, яка за згодою власника користується житлом і фактично отримує житлово-комунальні послуги. Назва договору не має переважаючого значення, якщо за змістом договору, його виконанням та тривалістю правовідносин фактично відбувається надання житла для проживання із споживанням житлово-комунальних послуг, що підтверджується, платіжками, рахунками. Правова кваліфікація правовідносин визначається не формою, а їх змістом (принцип матеріальної істини). Тому договір виконує функції житлового найму з усіма відповідними зобов`язаннями. Позивач не заперечує сам факт оплати житлово-комунальних послуг, однак оспорює незаконність їх структури, способу встановлення тарифів та включення нових житлово-комунальних послуг без погодження і без укладання відповідних типових договорів, які визначені Кабінетом Міністрів України. Тарифи на житлово-комунальні послуги повинні бути обґрунтовані, погоджені та доведені до споживача. Цей обов`язок відповідачем не виконано, тому платіжні документи є недійсними у цій частині, навіть при загальній згоді на оплату. Накази Міністерства оборони України не можуть мати вищу юридичну силу, ніж закони України. Наказ № 448 не містить жодних положень про порядок укладення договорів із індивідуальними або колективними споживачами, визначення тарифів, їх погодження чи структуру відповідно до вимог Закону № 2189. Постанова № 712 прямо застосовується до правовідносин між споживачем та управителем багатоквартирного будинку, оскільки прийнята на виконання Закону № 2189 і має підзаконний нормативно-правовий характер, що обов`язковий для застосування усіма суб`єктами, які надають послуги з управління багатоквартирним будинком. Посилання відповідача на те, що наказ № 130 не регулює спірні правовідносини - є помилковим та таким, що суперечить системному аналізу законодавства. Твердження відповідача про належне інформування позивача на підставі того, що той отримав від сусіда додаток до наказу № 16, є юридично необґрунтованим.

Наголошував, що він є індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг у розумінні Закону № 2189. Заперечення Відповідача є формальним і юридично необґрунтованим. Навіть якщо Будинкоуправління № 1 має автономію, воно не є вільною у тарифоутворенні житлово-комунальних послуг для населення, оскільки надання житлово-комунальних послуг - це публічний обов`язок з елементами адміністративного регулювання (т. 5 а.с. 97-114).

Апелянт ОСОБА_1 та його представник Гапон С.В. у судовому засіданні підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити.

Представник відповідача Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України - адвокат Сажієнко І.О. заперечувала доводи апелянта і просила у задоволенні скарги відмовити, оскаржувані рішення Оболонського районного суду м. Києва залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Колегією суддів апеляційного суду перевірено матеріали справи і встановлено, що 24 квітня 2012 року на підставі рапорту позивача ОСОБА_1 , йому погоджено виділення трикімнатної блок-секції на другому поверсі правого крила будівлі № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_15, з подальшим переобладнанням за власні кошти (т. 2 а.с. 21).

27 листопада 2012 року на виконання наказу Міністра оборони України від 16 листопада 2012 року № 765, Дніпровською квартирно-експлуатаційною частиною району було передано, а Київським квартирно-експлуатаційним управлінням було прийнято на баланс частину будівлі АДРЕСА_3 , а саме: приміщення 2-го, 3-го поверхів, загальною площею 932 м кв, військового містечка АДРЕСА_10 , про що було складено Акт приймання (передачі) будівель, споруд та території військового містечка, затвердженого заступником Міністра оборони України від 04 грудня 2012 року (т. 2 а.с. 22).

12 грудня 2012 року Київським квартирно-експлуатаційним управлінням з метою оформлення прийняття об`єкту основних засобів, який був переданий Дніпровською квартирно-експлуатаційною частиною району, а саме: частини будівлі АДРЕСА_11 , 3-го поверхів, загальною площею 932 м кв військового містечка АДРЕСА_10 , було складено Акт приймання-передачі основних засобів (типова форма № 03-1 (бюджет)) (т. 2 а.с. 23, 24).

Таким чином, з кінця 2012 року на балансовому обліку Київського квартирно- експлуатаційного управління перебуває частина будівлі № НОМЕР_2, приміщення 2-го, 3-го поверхів штабу, санітарної частини, загальною площею 932 м кв, військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , відносно якої ОСОБА_1 клопотав про виділення йому трикімнатної блок-секції для переобладнання за власні кошти.

На підставі зазначеного та враховуючи рішення начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, яким був погоджено рапорт ОСОБА_1 , 07 липня 2014 року між позивачем та на той час Будинкоуправлінням № 4 Київського квартирно-експлуатаційного управління було укладено Договір № 38 на тимчасове проживання у будівлі АДРЕСА_7 , який був затверджений начальником Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (т. 1 а.с. 117-119).

Відповідного до п. 1.1. вказаного договору предметом договору є передача наймодавцем наймачу жилого приміщення (квартири) для тимчасового проживання у будинку АДРЕСА_12 , загальною площею 58,30 кв м, а наймач зобов`язався прийняти надане приміщення та належним чином дотримуватися умов договору (т. 1 а.с. 117).

Відповідно до Розділу VII «Додаткові положення» Договору № 38 на тимчасове проживання у будівлі № НОМЕР_2, сторони, зокрема, визначили, що даний Договір є дійсним при фактичному проживанні наймача в переобладнаній будівлі під житло (пункт 7.1). Укладання цього Договору не створює для Наймача будь-яких інших прав на надане приміщення, крім права користування протягом встановленого терміну (пункт 7.2).

Згодом 20 липня 2020 року між ОСОБА_1 та Будинкоуправлінням № 1 Київського КЕУ, у зв`язку із зміною нумерації відповідно до технічного паспорту від 25 вересня 2014 року на заміну договору від 07 липня 2014 року № 38, укладено договір № 11 на тимчасове проживання у корп. № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 , як будинку для тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_6 , затверджений начальником Київського КЕУ 07 серпня 2020 року (т. 1 а.с. 114-116).

Пунктом 1.1 договору № 11 визначено, що укладаючи договір, сторони виходять з того, що терміни, які використовуються у договорі, розуміються у значенні, що викладені в розділі IV Наказу Міністра оборони України від 31 липня 2018 року № 380 «Про затвердження інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями». Зокрема, використовуючи поняття «жиле приміщення (квартири) для тимчасового проживання» сторони виходять з того, що спеціально пристосовані казарми, будівлі і споруди - це будівлі, які розташовані на території в/м, що переобладнані для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в органах місцевого самоврядування як об`єкти житлового фонду.

Відповідно до п. 1.2. договору № 11 визначено предмет договору. Предметом цього договору є передача наймодавцем наймачу жилого приміщення (квартири) для тимчасового проживання у будівлі за адресою: АДРЕСА_6 , жила площа 32,4 кв м, загальна площа 62,3 кв м, а наймач зобов`язався прийняти дане приміщення та належним чином дотримуватися умов договору.

Згідно з п. 2.2. договору № 11 наймодавець має право вимагати від наймача своєчасно вносити плату за спожиті житлово-комунальні послуги та вимагати вживати заходів для усунення виявлених недоліків, які пов`язані з наданням житлово-комунальних послуг і виникли з вини наймача, дотримуватися правил і вимог інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 3.2. договору № 11 наймодавець зобов`язався забезпечувати згідно з законодавством своєчасне надання житлово-комунальних послуг належної якості.

У свою чергу, відповідно до п. 3.10 договору № 11 наймач зобов`язався своєчасно (щомісячно) відшкодовувати до 25 числа наступного місяця вартість спожитих житлово-комунальних послуг за тарифами організації постачальників відповідних комунальних послуг для військового містечка № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 6.1. договору № 11 договір набирає чинності з моменту його підписання та діє 2 (два) роки з правом переукладання та збереження положень даного договору у разі проживання на законних підставах за винятком п. 3.17, який розповсюджується на випадки вказані у даному пункті.

Як було передбачено і договором № 38, так і відповідно до Розділу VII «Додаткові положення» договору № 11 від 20 липня 2020 року на тимчасове проживання у будівлі № НОМЕР_2, сторони, зокрема, визначили, що даний договір є дійсним при фактичному проживанні наймача у переобладнаній будівлі під житло (пункт 7.1). Укладання цього договору не створює для наймача будь-яких інших прав на надане приміщення, крім права користування протягом встановленого терміну (пункт 7.2).

Згідно з наданими суду копіями квитанцій, позивач сплачує за утримання будинків та прибудинкових територій суму 186, 28 грн на місяць за адресою об`єкта Договору № 11, а також інші житлово-комунальні послуги (т. 1 а.с. 24-113).

10 липня 2023 року та 23 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 та інші особи звернулись до відповідача Будинкоуправління № 1 Київського КЕУ із повідомленням про укладення договорів на послуги з управління багатоквартирним будинком та на вивезення твердих побутових відходів (т. 1 а.с. 120-121, 122-123).

Відповідно до листа Фонду державного майна України від 22 липня 2021 року № 10-15-16714 будівля № НОМЕР_2, військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , перебуває на балансі Київського квартирно-експлуатаційного управління (код за , суб`єкт управління - Міністерства оборони України) (т. 2 а.с. 25).

Як убачається з витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності, сформованого 22 липня 2021 року за № 10-15-16714, будівля № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 , зареєстрована як «штаб, санчастина» та згідно з класифікатором державного майна відноситься до об`єктів національної безпеки та оборони, балансоутримувачем є Київське квартирно-експлуатаційне управління (т. 2 а.с. 26-28).

Згідно з указаним Витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна суб`єктом управління, який здійснює управління вказаним майном є Міністерство оборони України, а балансоутримувачем зазначеного державного майна є Київське квартирно-експлуатаційне управління.

Згідно з актом приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_1 , який затверджено 07 квітня 2017 року, балансоутримувач, яким є Київське квартирно-експлуатаційне управління, передало користувачу, яким є Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, для утримання та обслуговування будівель військового містечка № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ), що були переобладнані для проживання військовослужбовців, працівників ЗСУ та членів їх сімей, зокрема, будівлю № НОМЕР_2 - штаб, санчасть, 1976 року побудови, загальною площею 1173 кв м (т. 2 а.с. 41).

Таким чином, 01 квітня 2017 року відповідно до положень наказу Міністерства оборони України від 03 липня 2013 року № 448 «Про затвердження положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», Положення про Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, Положення про Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оброни України, Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України були передані Будинкоуправлінню № 1 для утримання та обслуговування будівлі військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , в тому числі і будівля № НОМЕР_2 2-й, 3-1 поверх штабу, санітарної частини, 1976 року побудови, про що було складено акт приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_1 , який був затверджений начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління від 01 квітня 2017 року (т. 2 а.с. 41).

Наказом Міністерства оборони України від 03 липня 2013 року № 448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» з метою приведення квартирно-експлуатаційного забезпечення військ у відповідність до вимог чинного законодавства, враховуючи порядок фінансування квартирно-експлуатаційного забезпечення, утримання, експлуатації та обліку фондів було затверджено Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, яке визначає організацію та завдання квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України.

Організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Міністерство оборони України, будучи органом, уповноваженим управляти державним майном, відповідно до свого наказу від 16 листопада 2012 року № 765 закріпило відповідні будівлі військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , в тому числі і 2-й, 3-й поверх будівлі № НОМЕР_2, за Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України та визначило його балансоутримувачем.

У відповідності до затвердженого Начальником Київського квартирно-експлуатаційного управління Діцуленко К.С. від 31 березня 2017 року, згідно з наказом № 56 від 31 березня 2017 року, Положення Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (нова редакція) Будинкоуправління № 1 - є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України, заснованою на державній власності та створеною на підставі директиви Міністерства оборони України від 31 липня 1998 року № Д-115/1/0350 (т. 1 а.с. 124-131).

Згідно з Положенням, Будинкоуправління № 1 є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України, заснованою на державній власності, має цивільна право- і дієздатність. Установа створена з метою задоволення потреб населення в житлово-комунальних послугах та іншого роду послугах, утримання в належному технічному і санітарному стані нерухомого майна, яке перебуває у його віданні, на балансі або обслуговування на підставі відповідних договорів, та для отримання прибутку.

Будинкоуправління № 1 ККЕУ МОУ створено Міністерством оборони України, зокрема, для утримання нерухомого майна, яке перебуває в його віданні, на балансі або обслуговуванні на підставі відповідних договорів, в неналежному технічному та санітарному стані, забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлових будинків, гуртожитків, забезпечення благоустрою, а також створення нормальних житлово-побутових умов для проживання.

Отже, Будинкоуправління № 1 ККЕУ МОУ підпорядковується Київському квартирно-експлуатаційному управлінню.

Відповідно до п. 3.4. Положення Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (нова редакція), затвердженого наказом Начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 31 березня 2017 року № 56, Будинкоуправління № 1 як Установа, зокрема, самостійно планує свою виробничо-господарську та іншу діяльність.

У пункті 3.6 вказаного Положення передбачено, що установа виконує роботи і надає послуги установам, організаціям, суб`єктам господарської діяльності та громадянам за договірними цінами та за цінами на житлово-комунальні послуги у відповідності до затвердженого (погодженого) рішення уповноваженого органу, які визначені у порядку вимог чинного законодавства України.

Згідно з п. 4.1. Положення, Будинкоуправління № 1 як Установа, створена з метою задоволення потреб населення в житлово-комунальних послугах та іншого роду послугах, утримання в належному технічному та санітарному стані нерухомого майна, яке перебуває в його віданні, на балансі або обслуговуванні на підставі відповідних договорів та для отримання прибутку.

У відповідності до п. 6.2 Положення, установа зобов`язана: приймати та виконувати доведені до нього в установленому чинним законодавством України порядку рішення Міністерства оборони України, Київського КЕУ, надавати послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а також комунальні послуги у межах передбачених вимогами законодавства України, здійснювати поточний ремонт нерухомого майна Установи відповідно до встановленого тарифу на утримання житлового фонду та за наявності відповідних коштів, здійснювати свою фінансову діяльність у межах затвердженого господарсько-фінансового плану доходів і видатків, з дотриманням фінансової дисципліни, забезпечувати своєчасну сплату податків та інших обов`язкових платежів згідно з чинним законодавством України, здійснювати оперативну діяльність спрямовану на виконання поставлених перед Установою цілей та завдань, створювати належні умови для високоефективної праці, забезпечувати дотримання законодавства про працю, прави і норм охорони праці, техніки безпеки, соціального страхування, вживати заходів щодо вдосконалення організації праці робітників з метою підсилення їх матеріальної зацікавленості як у результатах особистої праці, так і в загальних підсумках роботи Установи, забезпечувати економію і раціональне використання ресурсів в Установі.

Згідно з п. 7.2. Положення, управління Будинкоуправлінням № 1 здійснює виконавчий орган - Начальник Підприємства (будинкоуправління).

Відповідно до п. 7.4 Положення, начальник, зокрема, несе відповідальність: - за стан та діяльність Установи; - прийняті рішення щодо розпорядження коштами та майном Установи відповідно до чинного законодавства України; - за виконання покладених на нього завдань, що визначені цим Положенням, дотримання трудової і фінансової дисципліни, ефективне використання та збереження нерухомого майна, в тому числі державного, та коштів, дотримання законодавства України.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Будинкоуправління № 1 за КВЕД, зокрема, є 81.10 - комплексне обслуговування об`єктів (т. 2 а.с. 92-95).

Згідно з листом Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20 квітня 2017 року, надано розпорядження начальнику Будинкоуправління № 1 забезпечити управління, утримання та обслуговування будівель військового містечка № НОМЕР_1 , згідно з переліком, визначеного в Акті приймання-передачі (т. 2 а.с. 42).

Розпорядженням КМДА від 01 червня 2018 року № 937 встановлено Тариф на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо, а саме для Будинкоуправління АДРЕСА_5 , встановлено тариф 2,99 грн за 1 кв м (т. 1 а.с. 139-140, 141-149).

Розпорядженням КМДА від 14 листопада 2019 року № 1978 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» визнано таким, що втратило чинність Розпорядження від 01 червня 2018 року № 937.

25 січня 2021 року Будинкоуправління № 1 звернулось до Київського квартирно-експлуатаційного управління з листом для погодження тарифу на послуги з утримання, управління та обслуговування будівель військового містечка № НОМЕР_1 , а також для укладення договору на вивезення твердих побутових відходів. Лист був обґрунтований введенням в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги», втратою чинності Розпорядження КМДА № 937 від 01 червня 2018 року, проведеними розрахунками (т. 2 а.с. 43-44, 50).

Листом від 19 лютого 2021 року Київським КЕУ погоджено запропоновані тарифи (т. 2 а.с. 54).

Відповідно до наказу начальника Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 8 від 05 березня 2021 року, з метою забезпечення належного утримання, управління та обслуговування будівель військового містечка № НОМЕР_1 , згідно переліку визначеного в акті приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_1 , введено в дію з 01 квітня 2021 року ціну на послуги з утримання, управління та обслуговування будівель в/м № НОМЕР_1 (управління багатоквартирними будинками) згідно з додатками. Зокрема, для корпусу НОМЕР_2 встановлено ціну на послугу з утримання, управління та обслуговування будівель 4,87 грн за 1 кв м, та надано конкретний перелік і вартість послуг, з яких складається такий тариф (т. 1 а.с. 132, 133).

24 березня 2023 року Будинкоуправління № 1 звернулось до Київського квартирно-експлуатаційного управління з листом для погодження зміни тарифу на послуги з утримання, управління та обслуговування будівель військового містечка № НОМЕР_1 (ціни на відшкодування послуг з управління) (т. 2 а.с. 55-57, 62).

Листом від 19 квітня 2023 року Київським КЕУ погоджено зміну запропонованих тарифів (т. 2 а.с. 63).

Згідно з наказом начальника Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 16 від 01 червня 2023 року, з метою забезпечення належного утримання, управління та обслуговування будівель військового містечка № НОМЕР_1 , згідно з переліком визначеного в акті приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_1 , ввести в дію з 01 червня 2023 року ціну на послуги з утримання, управління та обслуговування будівель в/м № НОМЕР_1 (управління багатоквартирними будинками) згідно з додатками. Зокрема, для корпусу № НОМЕР_2 встановлено ціну на послугу з утримання, управління та обслуговування будівель 5,32 грн за 1 кв м, та надано конкретний перелік і вартість послуг, з яких складається такий тариф (т. 2 а.с. 172, 177).

Згідно з наданими суду примірниками договорів, відповідачем укладені договори про надання житлово-комунальних послуг з уповноваженими суб`єктами, зокрема на вивезення твердих побутових відходів (договір № 15 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення) від 01 січня 2021 року та договір № 2207-01 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення) від 01 липня 2022 року) (т. 2 а.с. 71-73, 74-77).

Крім вказаних договорів, також Будинкоуправлінням № 1 укладено договір від 28 грудня 2018 рокуз ТОВ «Київські електричні послуги»; 01 січня 2021 року Будинкоуправління № 1 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК ЕКО СВІТ» Договір № 15 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення); 01 липня 2022 року Будинкоуправління № 1 уклало з Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_3 Договір № 2207-01 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення); 01 січня 2021 року Будинкоуправління № 1 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕРЦ» Договір № 210101-154 про надання фінансових послуг з приймання, обробки та переказу коштів; 01 січня 2022 року Будинкоуправління № 1 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕРЦ» Договір № 220101-364 про надання послуг.

Таким чином, Будинкоуправління № 1, яке прийняло в управління, на утримання, обслуговування та в експлуатацію відповідні будівлі військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_16, в тому числі і 2-й, 3-й поверх будівлі № НОМЕР_2, виконує свої обов`язки по наданню житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг з управління.

В свою чергу, Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України передало Будинкоуправлінню № 1 будівлі військового містечка № НОМЕР_1 , в тому числі і АДРЕСА_13 , для забезпечення управління, утримання та обслуговування, згідно з Актом приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_1 , затвердженого начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління від 01 квітня 2017 року та розпорядження, доручення Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20 квітня 2017 року (т. 2 а.с. 41).

Таким чином, Будинкоуправлінням № 1 ККЕУ МОУ з моменту прийняття в управління, на утримання та обслуговування будівлі військового містечка № НОМЕР_1 , в тому числі і будівлю АДРЕСА_11 , 3-й поверх штабу, санітарної частини 1976 року побудови, виконує обов`язки по управлінню, обслуговуванню та наданню житлово-комунальних послуг.

19 лютого 2021 року Київським КЕУ як балансоутримувачем надано Будинкоуправлінню № 1 ККЕУ МОУ погодження встановлення з 01 квітня 2021 року ціни послуги з утримання, управління та обслуговування будівель військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 (розмір відшкодування) та щодо укладання із спеціалізованим суб`єктом господарювання договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням поводження з побутовими відходами: збирання, перевезення, знешкодження та захоронення.

19 квітня 2023 року Київським КЕУ як балансоутримувачем надано Будинкоуправлінню № 1 ККЕУ МОУ погодження встановлення з 01 червня 2023 року ціни послуги з утримання, управління та обслуговування будівель військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 (ціни на відшкодування послуг з управління).

На підставі вказаного, Будинкоуправління № НОМЕР_3 ККЕУ МОУ, для створення нормальних житлово-побутових умов для проживання мешканців, для призупинення зростання заборгованості, яка виникає у зв`язку з недоотриманням коштів від населення (мешканців) за надання житлово-комунальних послуг, в тому числі, з управління будинками, прийняло накази про встановлення ціни на послуги: № 8 від 05 березня 2021 року «Про встановлення ціни на послуги»; № 16 від 01 червня 2023 року «Про встановлення ціни послуг».

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (втратив чинність 10 червня 2018 року крім окремих положень на підставі Закону № 2189-VІІІ, тобто у редакції чинній станом на момент передання будівель на баланс Будинкоуправління № 1), в залежності від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; друга група - житлово-комунальній послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальній послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

За частиною другою ст. 14 вказаного Закону, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначних законом.

З 01 травня 2019 року Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VII, впроваджено зміни у галузі житлового-комунальних послуг і до повноваження органів місцевого самоврядування перестало входити встановлення (у тому числі і за результатами коригування) тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з частиною першою ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до частини другої ст. 6 вказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з управління побутовими відходами є адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів.

Частиною першою ст. 13 Закону «Про житлово-комунальна послуги» закріплено, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з пунктом 6-1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у багатоквартирних будинках, а також одно- і двоквартирних житлових будинках, гуртожитках, у яких всі квартири, житлові та нежитлові приміщення є виключно державної або комунальної власності, управитель багатоквартирного будинку визначається органом, уповноваженим управляти державним або комунальним майном відповідно. Зобов`язання з оплати послуги з управління багатоквартирним будинком у таких будинках, гуртожитках у разі здачі в найм (оренду) квартир, житлових та/або нежитлових приміщень несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

Як встановлено судом, органом управління державним майном - АДРЕСА_14 є Міністерство оборони України, котре створило Будинкоуправління № НОМЕР_3 ККЕУ МОУ, що підпорядковується Київському квартиро-експлуатаційному управління Міністерства оборони України, для утримання нерухомого майна, яке перебуває в його віданні, на балансі або обслуговуванні на підставі відповідних договорів, в неналежному технічному та санітарному стані, забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлових будинків, гуртожитків, забезпечення благоустрою, а також створення нормальних житлово-побутових умов для проживання, та передало в управління останнього, зокрема, вказане майно.

Також судом встановлено, що приміщення (трикімнатний блок-секція) на 2-му поверсі у будівлі № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , не є об`єктом житлового фонду, не зареєстровано в органах місцевого самоврядування, а є переобладнаним приміщенням для тимчасового проживання у штабі, санчастині, як і вказано, зокрема, у договорі № 38 від 07 липня 2014 року та договорі № 11 від 07 серпня 2020 року, укладеними сторонами, та підтверджується іншими доказами у матеріалах справи, що не створює наслідків зміни статусу будівлі з нежитлового фонду у житловий.

Отже будівля (корп. НОМЕР_2) у військовому містечку № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 (штаб, санчасть) не є багатоквартирним житловим будинком, а мешканці - не є співвласниками багатоквартирного будинку.

Висновок судового експерта Українського центру судових експертиз - Голубенко І.М. від 26 грудня 2019 року № 4-26/12 про фактичне використання як квартир приміщень другого та третього поверху корпусу № НОМЕР_2 (літера «Г» згідно техпаспорту) по АДРЕСА_4 , не спростовує належності будинку до відомчого фонду Міністерства оборони й наданого статусу (штаб, санчасть), який у встановленому законодавством порядку не змінювався (т. 3 а.с 9-28).

Поряд з цим, Правила надання послуг з управління багатоквартирним будинком та Типовий договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 712, застосовуються до житлових будинків, які мають статус «багатоквартирного будинку», натомість 2-й, 3-й поверх будівлі № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4, в якому знаходиться переобладнане приміщення Позивача, не віднесено в порядку передбаченому законодавством до житлових будинків, а Порядок інформування споживачів про наміри зміни ціни/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 червня 2018 року № 130, визначає механізм інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) з обґрунтуванням такої необхідності виконавцями комунальних послуг, тарифи для яких встановлюються органами місцевого самоврядування.

Разом з цим, у галузі житлово-комунальних послуг з дня набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» за № 2189-VІІІ, відбулись зміни і до повноваження органів місцевого самоврядування перестало входити встановлення (у тому числі і за результатами коригування) тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

На час розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції набравшою законної сили ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року у справі № 320/9344/25, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року, закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління МО України про визнання протиправними та нечинними з моменту прийняття наказів начальника Будинкоуправління № 1 Київського КЕУ МО України № 8 від 05.03.2021 року «Про встановлення цін на послуги» та № 16 від 01.06.2023 року «Про встановлення цін на послуги» з висновком, що такі вимоги не належать до розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки мають розглядатись в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними та відхилив відповідні доводи апелянта ОСОБА_1 щодо зупинення провадження у справі (т. 4 а.с. 221-222).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ухваливши рішення у справі, суд першої інстанції врахувавши вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов загалом обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивач не довів протиправність дій відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Щодо оскарження апелянтом додаткового рішення

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на професійну правничу допомогу; 2) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження витрат на оплату послуг адвоката, суду надано:

- договір про надання правової допомоги № 2 від 21 січня 2025 року з АБ «Інни Сажієнко», та Додаткова угода № 1 до Договору, у якій погоджено предмет договору та суму гонорару - 3 000, 00 грн за годину роботи адвоката, та участь у судовому засіданні - 5 000, 00 грн;

- акт наданих послуг від 14 лютого 2025 року на загальну суму 29 000, 00 грн та звіт, з яких: отримання доручення від клієнта, підписання договору про правову допомогу - 1 500, 00 грн, ознайомлення з матеріалами справи в суді - 4 500, 00 грн, вивчення матеріалів справи - 9 000, 00 грн, підготовка заяви про включення та надання доступу до електронної системи «Електронний суд» - 3 000, 00 грн, підготовка до судового засідання 1 500, 00 грн, участь у судовому засіданні - 5 000, 00 грн, підготовка і подання заяви про розподіл судових витрат, акту виконаних робіт і звіту - 4 500, 00 грн.

Доводи апелянта ОСОБА_1 з вимогою про залишення без розгляду заяви відповідача у зв`язку із пропуском строку на подання доказів щодо судових витрат, спростовуються наявними у справі доказами, зокрема рішення Оболонського районного суду міста Києва у справі ухвалено 11 лютого 2025 року, п`ятиденний строк подання доказів понесення судових витрат спливав 16 лютого 2025 року (неділя, тобто неробочий день), а 17 лютого 2025 року представник відповідача - адвокат Сажієнко І.О. подала заяву про долучення доказів понесення судових витрат та ухвалення додаткового рішення про що свідчить штемпель поштового відправлення (т. 3 а.с. 76-105).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Надаючи оцінку поданим документам та заявленому обсягу роботи адвоката, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що районний суд правильно виключив з переліку процесуальних дій, які не мають характеру правничої допомоги, а також ті, які виконувались адвокатом на його власний розсуд і не були обов`язковими, та заявлені витрати часу на які є явно завищеними, присуджуючи до стягнення суму у 3 000, 00 грн - за послугу з ознайомлення з матеріалами справи (1 год.) і 5 000, 00 грн - за послугу участі у судовому засіданні (1 год.), а всього 8 000, 00 грн.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У силу положень пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 , як особа з ІІ групою інвалідності, звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях (т. 3 а.с. 131).

Враховуючи вказане, судові витрати на судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 19 вересня 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов