Житомирський апеляційний суд
Справа №277/917/24 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В.В.
Категорія 68 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №277/917/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Чижівської сільської ради Звягельського району Житомирської області про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шевчук Руслан Віталійович

на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2025 року та додаткове рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Заполовського В.В.

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із позовом, в якому просив визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , а саме побачення кожної неділі місяця з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері дитини ОСОБА_2 ; побачення в суботу, у дні коли ОСОБА_2 зайнята на роботі (згідно графіку чергувань) з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; побачення з 20 год. 00 хв. вечора до 08 год. 00 хв. ранку, у дні коли ОСОБА_2 чергує в нічну зміну, з ночівлею за місцем проживання ОСОБА_1 ; побачення у день народження ОСОБА_4 11 листопада якщо припадає на вихідний день з 08 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., якщо припадає на будній день з 14 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері дитини ОСОБА_2 ; проведення часу разом (за бажанням дитини): під час осінніх канікул (1/2 частину канікул), під час зимових канікул (1/2 частину канікул), під час весняних канікул (1/2 частину канікул), під час літніх канікул (1/2 частину канікул) за домовленістю між батьками, з ночівлею за місцем проживання батька без присутності матері дитини ОСОБА_2 та з можливістю виїзду в інші міста, в тому числі на відпочинок, до родичів; якщо день побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 або проведення з ним часу припадає на день народження ОСОБА_2 , побачення чи проведення часу скасовується.

На обґрунтування позову вказував, що сторони у справі з 27.06.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 28.12.2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 28.12.2020 року місце проживання дитини визначено з матір`ю ОСОБА_2 .

Оскільки після розірвання шлюбу батьки малолітнього ОСОБА_5 в добровільному порядку не дійшли згоди щодо участі у вихованні дитини, 19.08.2021 року позивач звернувся до Чижівської сільської ради з заявою про встановлення графіку побачень з сином ОСОБА_5 , просив встановити графік побачення з дитиною в час коли матір ОСОБА_2 знаходиться на роботі.

Вказував, що висновком органу опіки та піклування Чижівської сільської ради від 10.09.2021 встановлено графік побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , а саме: останній вихідний день тижня, неділя, з 08:00 год. до 20:00 год. неділі за місцем проживання батька без присутності матері; брати дитину на відпочинок та святкування великих релігійних та офіційних свят України за згодою матері.

Звертав увагу, що на підставі рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини, виконавчий комітет Чижівської сільської ради рекомендував батьку, ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до графіку спілкування при умові: дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку; задовільного стану здоров`я дитини; попередження за добу матір про можливість спілкування з дитиною та повідомлення про місцезнаходження дитини; вчасного повернення дитини матері.

Також рекомендовано батьку не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу та турботу, виховувати її.

Рекомендовано матері поважати батьківські права, не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною.

Після прийняття висновку органом опіки та піклування Чижівської сільської ради, відповідач частково не дотримується рекомендацій зазначених у ньому, а саме не в повному обсязі поважає батьківські права позивача та частково чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

Зокрема не дозволяє брати дитину на відпочинок та святкування великих релігійних та офіційних свят України, при зустрічі в інший день (крім неділі з 08:00 до 20:00 години) не дозволяє ОСОБА_3 спілкуватися з батьком, а також не дозволяє спілкуватися в телефонному режимі.

Зазначав, що мати малолітнього ОСОБА_5 працює диспетчером на проміжній залізничній станції Рихальська, Коростенської дирекції Південно-Західної залізниці лінії Коростень Житомир. Графік чергування включає роботу в нічний час, а саме одна зміна вдень друга вночі. Коли ОСОБА_2 чергує вночі, малолітній син невідомо де знаходиться, як стало відомо ОСОБА_1 мати іноді бере дитину з собою на роботу (дитина спить на стільцях), іноді залишає у чужих людей, оскільки проживає в будинку тільки з сином та не має на кого залишити, при цьому до батька дитини телефонує у випадках, коли вже нема, де залишити ОСОБА_5 та тоді не заперечує, щоб син переночував у батька, були випадки коли дитину залишала у будинку за місцем проживання з сторонньою особою.

У зв`язку з наведеними обставинами, позивач неодноразово намагався вирішити дане питання шляхом спільної домовленості з матір`ю ОСОБА_5 , однак це не вдалося, попереджав відповідачку, що буде повідомляти компетентні органи про допущені порушення.

Зазначає, що ОСОБА_1 належним чином виконує обов`язок встановлений рішенням суду, аліменти сплачує вчасно та в повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Разом з тим, ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, є фізичною особою підприємцем, здійснює вантажні перевезення та отримує дохід, сплачує податки до бюджету. За місцем проживання характеризується позитивно, працьовитий, неконфліктний, з сусідами живе мирно, в громадських місцях веде себе культурно, не зловживає спиртними напоями.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, та відмовити у задоволенні заяви про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн., понесених в суді першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що всупереч нормам законодавства позивач та відповідач, які є батьками малолітнього ОСОБА_3 , мають тривалі неприязні відносини, що суттєво впливає на вирішення сторонами по справі питань щодо виховання дитини, в тому числі і щодо побачень дитини з батьком, адже за рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 28.12.2020 (справа №277/1107/20) визначено місце проживання дитини з матір`ю ОСОБА_2 .

Вказує, що самостійно домовитись про графік побачень з дитиною, батьки не змогли та з метою реалізації батьківських прав, розуміючи, що особисті конфліктні відносини не мають впливати на можливість батька дитини брати участь у вихованні сина та спілкуванні з ним, тому позивач 09.08.2021 звернувся до Чижівської сільської ради з заявою про встановлення графіку побачень з дитиною ОСОБА_3 . Висновком органу опіки та піклування Чижівської сільської ради від 10.09.2021 встановлено графік побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , а саме: - останній вихідний день тижня, неділя, з 08:00 годин до 20:00 години неділі за місцем проживання батька без присутності матері; - брати дитину на відпочинок та святкування великих релігійних та офіційних свят України за згодою матері. На підставі рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини, виконавчий комітет Чижівської сільської ради рекомендував батьку, ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до графіку спілкування при умові: - дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку; - задовільного стану здоров`я дитини; - попередження за добу матір про можливість спілкування з дитиною та повідомлення про місцезнаходження дитини; - вчасного повернення дитини матері. А також рекомендовано батьку не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу та турботу, виховувати її. Рекомендовано матері поважати батьківські права, не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Слід зазначити, що коли був встановлений зазначений вище графік побачень з дитиною, ОСОБА_5 було три роки (майже чотири), на разі йому 7 років. Тому з часу встановлення графіку змінились обставини, зокрема дитина підросла, для забезпечення повноцінного та гармонійного розвитку дитини, з метою забезпечення якнайкращих інтересів останньої, побачень з батьком в неділю з 08:00 години до 20:00 години недостатньо. Порядок участі у спілкуванні з сином, який був визначений висновком органу опіки та піклування Чижівської сільської ради від 10.09.2021, не повною мірою відповідає розумному балансу участі батька у спілкуванні з сином та має епізодичний характер, оскільки спілкування з ОСОБА_5 в неділю з 08:00 години до 20:00 години, обмежує права позивача як батька.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку при ухваленні рішення, зазначивши, що жодних обставин, які б унеможливлювали право позивача на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про таке спілкування ОСОБА_1 з дитиною, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини, суд не встановив. Позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог, не зазначено в чому проявляються перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною та які саме перешкоди створює відповідач.

Однак, у позовній заяві зазначалось, що відповідач частково не дотримується рекомендацій зазначених у висновку від 10.09.2021, а саме не в повному обсязі поважає батьківські права позивача та частково чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Зокрема, не дозволяє брати дитину на відпочинок та святкування великих релігійних та офіційних свят України, при зустрічі в інший день (крім неділі з 08:00 до 20:00 години) не дозволяє ОСОБА_3 спілкуватися з батьком, а також не дозволяє спілкуватися в телефонному режимі телефоном, який купив батько для сина. Крім того, ОСОБА_2 декілька разів зверталась до Звягельського районного відділу поліції із заявами про те, що відповідач забирав їх спільну дитину та відмовлявся повертати (заяви від 03.01.2021, 13.08.2021, 10.10.2021, 31.01.2022, 18.09.2022, 07.01.2024).

Також, на думку представника, суд першої інстанції не надав належної оцінки заявам до поліції від 03.01.2021, 13.08.2021, які не можуть підтверджувати порушення графіку зустрічей з дитиною позивачем, оскільки тоді такого графіку не існувало. Більше того, зазначені вище звернення до поліції розглядаються як чинення перешкод у спілкуванні з батька з дитиною, оскільки варто позивачу затриматись з поверненням сина до матері у дні визначені висновком від 10.09.2021 (не кажучи вже про інші дні та ночівлю за місцем проживання батька, або поїздку тривалістю декілька днів на відпочинок, або в проведенні часу в день народження сина сторін) відповідач звертається до поліції. Тобто права позивача як батька дитини порушуються, є обмеженими в порівнянні з правами матері. Також якби перешкод у спілкуванні позивача з сином не було б, а сторони могли безперешкодно домовитись про графік побачень з дитиною, то позивач не звертався б до Чижівської сільської ради з заявами про встановлення графіку побачень з дитиною, внесення змін і доповнень у попередній графік та до суду з даним позовом.

Так, у зв`язку з наведеним вище представником позивача 19.04.2024 було направлено до Чижівської сільської ради заяву про внесення змін і доповнень до висновку органу опіки та піклування Чижівської сільської ради від 10 вересня 2021 року, яка повідомила, що з часу затвердження графіку спору між батьками щодо участі у вихованні дитини не було, встановлений графік сторонами не порушувався, скарги від батьків щодо недотримання графіку іншою стороною на адресу уповноваженого органу не подавалась. Письмова заява (згода) матері дитини, щодо зміни встановленого графіку побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 на адресу органу опіки та піклування не надходила. Орган опіки та піклування вважає, що підстав для задоволення заяви немає, тобто уповноважений орган відмовив у зміні та доповненні вже встановленого графіку.

Вважає, що саме лише звернення з заявою свідчить про існування спору між батьками дитини, про неможливість сторін без втручання уповноважених органів вирішити питання щодо графіку побачень сина з батьком.

На його думку, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано найкращих інтересів дитини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського Суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27.11.1992 року у справі «Олссон проти Швеції», в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків).

Звертає увагу, що в ході судового розгляду не було встановлено, що позивач неналежно виконує батьківські обов`язки, вчиняє дії, що завдають шкоду дитині. Також суд першої інстанції не надав належної оцінки поведінці позивача, який як батько намагається віднайти спосіб брати повноцінну участь у житті сина, що безумовно спрямовано на забезпечення найкращих інтересів дитини, а також бажання самого ОСОБА_5 проводити більше часу з батьком. Вказує, що стороною позивача заявлялось клопотання про допит малолітнього ОСОБА_5 , оскільки національне законодавство відображає принцип пріоритетності прав та інтересів дитини, зокрема, статтею 7 Сімейного кодексу України закріплено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Однак суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні малолітньої дитини ОСОБА_3 для з`ясування його думки з питань, що стосуються його особисто в присутності батьків: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 та представника служби у справах дітей (органу опіки та піклування) Чижівської сільської ради.

Вважає, що зміна графіку побачень позивача з сином ОСОБА_5 також сприятиме підтриманню сімейних відносин хлопчика з іншими рідними дітьми позивача та встановлення (зміцнення) родинних зв`язків між однокровними членами родини. Щодо запропонованого позивачем графіку побачень з дитиною вказує, що такий графік не порушує рівності прав обох батьків, складений з врахуванням часу роботи відповідача. Разом з тим, звертаємо увагу колегії суддів апеляційного суду, що під час досудового врегулювання спору, звернення до суду з позовом та протягом судового провадження, сторона позивача не намагалася довести суду першої інстанції обставини, не будувала доказування щодо: створення відповідачем ОСОБА_2 перешкод в реалізації (виконанні) встановленого графіку побачень з дитиною (у визначені дні: неділя з 08.00 до 20.00 мати дитини не заперечує побаченням батька з сином, однак не узгоджується позиція щодо відпочинку та святкування великих релігійних та офіційних свят України); неналежного виховання матір`ю спільного сина сторін; негативної характеристики матері дитини за місцем роботи та проживання, що сторона відповідача намагалася спростувати та довести суду протилежне протягом всього судового провадження, а лише намагалася довести, що є необхідність у зміні та доповненні встановленого графіку, оскільки в разі порушення батьком встановленого часового проміжку, між батьками малолітнього ОСОБА_5 виникає сварка, яка негативно впливає на емоційний та духовний стан дитини, хибку психіку сина сторін, а також є наслідком звернень матері до правоохоронних органів. Тобто сторона позивача доводила суду першої інстанції та підтримує позицію на стадії апеляційного оскарження, що для найкращих інтересів дитини, з метою уникнення непорозумінь, сварок між батьками, потрібно змінити, доповнити встановлений висновком Чижівської сільської ради від 10.09.2021 графік участі батька у спілкуванні з дитиною та зафіксувати (прописати) внесені зміни та доповнення в процесуальному документі, судовому рішенні.

Отже, зважаючи на зазначене вище, вважають, що рішення суду першої інстанції від 25.02.2025 ухвалене не в найкращих інтересах дитини, порушує рівність прав обох батьків, а тому підлягає скасуванню.

Додатковим рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17.03.2025 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Вважає, що додаткове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що до клопотання про долучення до матеріалів цивільної справи №277/917/24 доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу додано додаткову угоду №1 до угоди-доручення №128/2024 про надання правничої допомоги від 29.07.2024, у якій вказано, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 8 000, 00 грн. Зазначає, що категорія даної справи є нескладною, доводи і правова позиція сторони відповідача протягом усього часу розгляду справи не змінювалася, тому виходячи з обставин даної справи заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. не відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат та є завищеним. Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Поза як склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (Постанова ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19).

Проте у п.1 додаткової угоди №1 до угоди-доручення №128/2024 про надання правничої допомоги від 29.07.2024 зазначено лише, що адвокат зобов`язується надати послуги з підготовки та оформлення відзиву на позовну заяву від 27.06.2024 про встановлення графіку зустрічей для участі у вихованні дитини по цивільній справі №277/917/24 та здійснення представництва інтересів довірителя у Ємільчинському районному суді Житомирської області під час розгляду зазначеної цивільної справи по суті. Інших доказів на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт стороною відповідача не надано. При цьому з п.1 додаткової угоди №1 до угоди-доручення №128/2024 про надання правничої допомоги від 29.07.2024 неможливо встановити точний перелік послуг та виконаних робіт адвокатом, в тому числі часу витраченого адвокатом на здійснення кожної послуги/роботи, що у свою чергу мало би бути підставою для оцінки чи відповідні витрати відповідають засадам розумності, співмірності та реальності.

Отже, у зв`язку з ненаданням переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом, вважає, що слід відмовити у стягненні з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 скористалася своїм правом та подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини даної цивільної справи, дана їм належна правова оцінка, його висновки узгоджуються з матеріалами справи та відповідають вимогам закону, на які суд посилався при ухваленні відповідного судового рішення. Звертає увагу, що наведені доводи представника позивача у його апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно посилання апелянта на те, що вона частково не дотримується рекомендацій, зазначених у висновку органу опіки та піклування Чижівської сільської ради Звягельського району Житомирської області від 10 вересня 2021 року, яким встановлено відповідний графік побачень позивача з їх сином ОСОБА_5 , зокрема не дозволяє позивачу брати дитину на відпочинок та святкування великих релігійних та офіційних свят України, при зустрічі в інший день (крім неділі з 08:00 год до 20:00 год.) не дозволяє дитині спілкуватися з батьком в телефонному режимі, то дані обставини були спростовані під час судового розгляду на підставі наявних у справі письмових доказів та допитаних свідків.

Вказує, що згідно наявного в справі висновку органу опіки та піклування Чижівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 10 вересня 2021 року, позивачу було встановлено графік побачень з малолітнім сином ОСОБА_5 та рекомендовано не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу та турботу, виховувати її. Матері дитини рекомендовано поважати батьківські права, не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною.

Зазначає, що за результатами розгляду заяви представника позивача про внесення змін та доповнень до висновку органу опіки та піклування від 10 вересня 2021 року, сільська рада не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви. Також в листі зазначено, що з часу затвердження графіку органом опіки та піклування, спору щодо порядку участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною між батьками не було, встановлений графік сторонами не порушувався, скарги від батьків щодо недотримання графіку іншою стороною на адресу уповноваженого органу не подавалися.

Вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів про те, що позивач після встановлення органом опіки та піклування Чижівської сільської ради відповідного графіку побачень з їх спільним сином ОСОБА_5 , звертався з відповідними заявами до органу опіки та піклування з приводу здійснення нею хоча б будь-яких перешкод у побаченнях та спілкуванні з дитиною та вжиття необхідних заходів для запобігання порушення його прав як батька.

Додає, що вона не заперечує права позивача спілкуватися з їх спільним малолітнім сином ОСОБА_5 і брати участь у його вихованні та жодного разу не перешкоджала ОСОБА_1 побаченням з сином. Таким чином, на думку відповідача, судом першої інстанції було правильно встановлено та зазначено в оскаржуваному рішенні фактичні обставини того, що позивачем не було доведено, що останньому з її боку не чиняться перешкоди на особисте спілкування з їх малолітнім сином ОСОБА_5 та його виховання. Позивач має безперешкодну можливість спілкуватися та проводити з ним час, про що сам вказував під час розгляду даної справи.

Звертає увагу, що нею за місцем реєстрації та проживання створені всі необхідні умови для життя і розвитку дитини та вона в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки.

Позивач та його представник у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити її вимоги, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Представник Виконавчого комітету Чижівської сільської ради Звягельського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане повторно 24.05.2023 року Ємільчинським відділом ДРАЦС у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.8).

Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 28.12.2020 року (а.с.9-10).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Чижівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 10.09.2021 року було встановлено графік побачень батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , а саме: останній вихідний день тижня, неділя, з 08.00 год. до 20.00 год. неділі за місцем проживання батька без присутності матері; також батько може брати дитину на відпочинок та святкування великих релігійних свят та офіційних свят за згодою мами. Рекомендовано батьку ОСОБА_1 брати участь у виховані дитини ОСОБА_3 відповідно до графіку спілкування при умові дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку; задовільного стану здоров`я дитини; попереджати за добу матір про можливість спілкування з дитиною та повідомляти про місцезнаходження дитини; вчасного повертати дитину матері. Рекомендовано батьку не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її. Рекомендовано матері дитини поважати батьківські права, не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною (а.с.12).

Адвокат Шевчук Р.В., в інтересах ОСОБА_1 , 19.04.2024 року звертався до Чижівської сільської ради Звягельського району Житомирської області із заявою про внесення змін і доповнень до висновку органу опіки та піклування від 10.09.2021 року, в якій просив визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , а саме побачення кожної неділі з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері дитини; побачення у суботу, у дні коли мати дитини зайнята на роботі, побачення з 20 год. до 08 год. у дні, коли ОСОБА_2 чергує в нічну зміну, а також побачення удень народження дитини, проведення часу разом під час канікул (а.с.14-15).

З ксерокопії листа Чижівської сільської ради Звягельського району №274 від 27.05.2024 року слідує, що за результатами розгляду заяви адвоката Шевчука Р.В. про внесення змін і доповнень до висновку органу опіки та піклування від 10.09.2021 року, сільська рада не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви. У листі також зазначено, що з часу затвердження графіку побачень ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 спору щодо порядку участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною між батьками не було, встановлений графік сторонами не порушувався, скарги від батьків щодо недотримання графіку іншою стороною на адресу уповноваженого органу не подавились (а.с.13).

Як вбачається з копії рапорта інспектора-чергового Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Кирилюка М.Л. від 27.04.2024 року, 26.04.2024 року о 19 год. 59 хв. від надійшло повідомлення зі служби 102, від ОСОБА_1 про те, що 26.04.2024 року о 19 год. 50 хв. по вул. Центральній в с. Рихальськ Звягельського району його колишня дружина ОСОБА_2 постійно залишає дитину та йде на роботу. Дитина знаходиться вдома одна або з чужими людьми. Вказана заява ОСОБА_1 зареєстрована в журналі ЄО за №6323. (а.с.19).

Відповідно до ксерокопії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (а.с.20).

За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, про що свідчить ксерокопія характеристики від 25.03.2024 року, яка надана старостою Рихальського старостинського округу Чижівської сільської ради Звягельського району Житомирської області (а.с.20 зворотній бік).

Згідно ксерокопії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане Звягельським відділом ДРАЦС у Звягельському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ), позивач ОСОБА_1 14.02.2024 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 (а.с.21).

Відповідач ОСОБА_2 створила всі необхідні умови для життя та розвитку сина ОСОБА_5 . Мати в повній мірі виконує батьківські обов`язки, дитина має все необхідне, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 12.07.2024 року (а.с.45).

За місцем проживання та місцем роботи ОСОБА_2 характеризується позитивно, відповідно до характеристик старости Рихальського старостинського округу Чижівської сільської ради Звягельського району Житомирської області від 10.07.2024 року та начальника станції Звягель (а.с.46-47).

Як вбачається із наданої Звгельським РВП ГУНП в Житомирській області інформації, ОСОБА_2 декілька разів зверталась до Звягельського районного відділу поліції із заявами про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 забирав їх спільну дитину та відмовлявся віддавати, останній раз вона зверталась до відділу поліції 07.01.2024 року о 20 год. 23 хв. та о 20 год. 45 хв. повідомила, що конфлікт врегульовано (а.с.49-54).

На фотографіях та відеозаписах зафіксовано як позивач проводить час із своїм сином, зокрема вони відвідують кафе та розважальні заклади для дітей (а.с.92).

ОСОБА_2 надано до суду позитивну характеристику старости Рихальського старостинського округу на ОСОБА_7 та аудіо записи її розмови з сином, під час якої він розповідав, як ходив з друзями до закинутої лікарні і його потім шукав батько, а також аудіо записи її розмов з ОСОБА_1 , в ході яких вона повідомляла йому, щоб він повертав дитину, а ОСОБА_1 повідомляв, що поверне дитину через деякий час (а.с.96-97).

Відмовляючи у задоволенні позову позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог, не зазначено в чому проявляються перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною та які саме перешкоди створює відповідач, тому, оцінюючи докази у їх в сукупності та взаємозв`язку, судом було встановлено відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача.

Однак колегія суддів не погоджується із таким висновком суду, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частиною першою статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

З результатів аналізу наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини можна зробити висновок, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 28.12.2020.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_8 . Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 28.12.2020 року місце проживання дитини визначено з матір`ю ОСОБА_2 .

Матеріалами справи підтверджено, а сторонами не заперечується, що сторони упродовж тривалого часу проживають окремо. Малолітній ОСОБА_3 постійно проживає з мамою за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 .

Висновком органу опіки та піклування Чижівської сільської ради від 10.09.2021 встановлено графік побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , а саме: останній вихідний день тижня, неділя, з 08:00 год. до 20:00 год. неділі за місцем проживання батька без присутності матері; брати дитину на відпочинок та святкування великих релігійних та офіційних свят України за згодою матері.

Звертаючись з даним позовом, позивач зазначав, що з моменту встановлення зазначеного вище графіку побачень з дитиною, ОСОБА_5 було три роки (майже чотири), на разі йому 7 років. Тому з часу встановлення графіку змінились обставини, зокрема дитина підросла, для забезпечення повноцінного та гармонійного розвитку малолітнього сина, з метою забезпечення якнайкращих інтересів останнього, побачень з батьком в неділю з 08:00 години до 20:00 години недостатньо. Порядок участі у спілкуванні з сином, який був визначений висновком органу опіки та піклування Чижівської сільської ради від 10.09.2021, не повною мірою відповідає розумному балансу участі батька у спілкуванні з сином та має епізодичний характер, оскільки спілкування з ОСОБА_5 в неділю з 08:00 години до 20:00 години, обмежує права позивача як батька.

Колегія апеляційного суду погоджується з такими доводами апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку при ухваленні оскаржуваного рішення, зазначивши, що жодних обставин, які б унеможливлювали право позивача на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про таке спілкування ОСОБА_1 з дитиною, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини, не встановлено.

Так судом під час розгляду справи встановлено, що сторони розлучені, проживають окремо, між ними склалися неприязні стосунки. З часу встановлення графіку про визначення днів побачень з дитиною, затвердженого висновком органу опіки та піклування Чижівської сільської ради, змінилися частково обставини, дитина стала старша.

Як зазначав позивач, мати не дозволяє брати дитину на відпочинок та святкування великих релігійних та офіційних свят України, при зустрічі в інший день (крім неділі з 08:00 до 20:00 години) не дозволяє йому спілкуватися з батьком, а також не дозволяє спілкуватися в телефонному режимі.

ОСОБА_2 декілька разів зверталась до Звягельського районного відділу поліції із заявами про те, відповідач забирав їх спільну дитину та відмовлявся віддавати (заяви від 03.01.2021, 13.08.2021, 10.10.2021, 31.01.2022, 18.09.2022, 07.01.2024).

Судом першої інстанції не надано належної оцінки заявам до поліції від 03.01.2021, 13.08.2021, оскільки зазначені вище звернення до поліції розглядаються як чинення перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Права позивача як батька дитини порушуються, є обмеженими в порівнянні з правами матері.

Зокрема, звернення позивача із заявою до Чижівської сільської ради з заявами: про встановлення графіку побачень з дитиною; внесення змін і доповнень у попередній графік, свідчить про існування спору між батьками дитини, про неможливість сторін без втручання уповноважених органів вирішити питання щодо графіку побачень сина з батьком.

Разом з тим, Чижівська сільська рада повідомила, що з часу затвердження графіку спору між батьками щодо участі у вихованні дитини не було, встановлений графік сторонами не порушувався, скарги від батьків щодо недотримання графіку іншою стороною на адресу уповноваженого органу не подавалась. Письмова заява (згода) матері дитини, щодо зміни встановленого графіку побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 на адресу органу опіки та піклування не надходила. Хоча, як уже зазначалося вище, у даному випадку частково змінилися фактичні обставини, зокрема з часу встановлення графіку побачень із дитиною пройшло більше чотирьох років, син сторін виріс, наразі йому виповнилось 8 років, що дає можливість змінити час спілкування батька з сином.

Тому, на думку колегії суддів, обґрунтованим буде збільшити час спілкування батька та сина у визначені дні наступним чином:

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожної другої та четвертої неділі місяця з 08 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

- побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у дні суботи, коли ОСОБА_2 зайнята на роботі (згідно графіку чергувань) з 08 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин за згодою дитини;

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 20 години 00 хвилин вечора до 08 години 00 хвилин ранку у дні чергування ОСОБА_2 на роботі в нічну зміну, з ночівлею сина за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , за згодою матері та дитини;

- побачення у день народження сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 щорічно: якщо день народження припадає на вихідний день - з 08 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин, якщо день народження припадає на будній день - з 14 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин без присутності матері дитини ОСОБА_2 , з урахуванням графіку навчання дитини та за наявності згоди дитини;

- проведення часу разом: під час осінніх канікул (1/2 частину канікул); під час зимових канікул (1/2 частину канікул); під час весняних канікул (1/2 частину канікул); під час літніх канікул (1/2 частину канікул) за домовленістю між батьками та за наявності згоди дитини, з ночівлею за місцем проживання батька без присутності матері дитини ОСОБА_2 та з можливістю виїзду в інші міста.

У разі якщо день побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 або проведення з ним часу припадає на день народження ОСОБА_2 , побачення чи проведення часу скасовується.

Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про факти захворювання ОСОБА_3 , якщо це перешкоджає їхній зустрічі у визначений час.

Зобов`язати ОСОБА_1 у випадку захворювання ОСОБА_3 , якщо таке захворювання припадає на час зустрічі, негайно повернути ОСОБА_3 матері ОСОБА_2 , де дитина залишатиметься до часу повного одужання.

Зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше ніж за дві години до передбаченого графіком побачення з дитиною повідомляти ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку чи доступними мессенджерами про виникнення поважних обставин, за яких зустріч батька з дитиною є неможливою (хвороба дитини, перебування на лікуванні тощо).

Зобов`язати ОСОБА_1 не пізніше ніж за дві години до передбаченого графіком його побачення з дитиною повідомляти ОСОБА_2 засобами телефонного зв`язку чи доступними мессенджерами про намір прибути для побачення з дитиною.

На переконання апеляційного суду, такий порядок участі позивача у вихованні дитини відповідатиме її інтересам та сприятиме психоемоційному контакту між ним та батьком, повноцінному вихованню дитини, її повного та гармонійного розвитку.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував, що створювані одним із батьків для іншого протягом тривалого часу перешкоди у вихованні дитини та спілкуванні з нею мають наслідком руйнування зв`язків із сім`єю, до якої належить як батько, так і мати дитини, а отже в такому разі поведінка того із батьків, хто створює перешкоди, суперечить сімейним цінностям та не відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини (постанови Верховного Суду від 12 січня 2022року у справі № 663/724/19 (провадження № 61-15273св21), від 09 жовтня 2024року у справі №753/7011/23 (провадження № 61-8784св24)).

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції не врахував, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Зміна графіку побачень позивача з сином ОСОБА_5 також сприятиме підтриманню сімейних відносин хлопчика з іншими рідними дітьми позивача та встановлення (зміцнення) родинних зв`язків між однокровними членами родини.

Щодо відмови органу опіку піклування надати висновок у цій справі щодо розв`язання спору колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 19 травня 2025 року було зобов`язано орган опіки та піклування Чижівської сільської ради Звягельського району Житомирської області надати Житомирському апеляційному суду висновок щодо визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні і спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Чижівська сільська рада Звягельського району Житомирської області як орган опіки та піклування не надала висновку щодо визначення способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні і спілкуванні з сином. При цьому листом №360 від 04.08.2025 повідомила, що не вбачає підстав для перегляду графіку побачень батька з малолітньою дитиною, оскільки ОСОБА_1 має безперешкодну можливість приймати участь у житті своєї дитини відповідно до графіку побачень, який встановлений відповідно до висновку органу опіки та піклування Чижівської сільської ради Звягельського району Житомирської області від 10.09.2021.

Питання обов`язковості висновку органу опіки та піклування у спорах, що стосуються визначення місця проживання дітей, перебувало в полі правового дослідження Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка у постанові від 11 грудня 2023 року у справі №523/19706/19 (провадження № 61-12112сво22) зробила висновок такого змісту: «Передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливість установити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо».

Таким чином, винесення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України.

Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень.

Однак невчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду, оскільки здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень».

Таким чином, відсутність висновку органу опіки і піклування у даному випадку не є безумовною підставою для відмови у визначенні способів і порядку участі батька у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Колегія суддів зауважує, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Водночас, відновлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком перебуває у площині належного виконання обома батьками своїх обов`язків з виховання дитини.

Таким чином установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості спілкуватися з сином, та врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, поведінку батька та його активне бажання брати більшу участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, необхідність спілкування дитини як із батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, суд приходить до висновку про можливість визначення вищезазначеного способу участі батька у виховані та спілкуванні з дитиною.

Жодних належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.

З урахуванням вищевикладеного, визначений способів участі батька у вихованні дитини забезпечить якнайкращі її інтереси і розумний баланс у праві на участь обох батьків у вихованні дитини.

За умови зміни обставин у справі, батьки можуть визначити інші способи участі позивача у вихованні сина.

При цьому колегія суддів вважає, що визначений графік участі вирішує по суті проблеми у спілкуванні та вихованні дитини з обома батьками у зв`язку з неможливістю її виховання у повноцінній сім`ї, створює передумови для її розвитку, формування особистості, забезпечує її міцними життєвими зв`язками з обома з батьків, що є надзвичайно важливим у житті дитини.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищевказаних підстав.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шевчук Р.В. просить скасувати додаткове рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про стягнення судових витрат в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

У пункті 20 постанови Пленум Верховного Суду України від 18.12.2009 №4 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто, додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (постанова Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №756/4441/17 (провадження №61-17081св18)).

У постанові ВП Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №904/8884/21 (провадження №12-39гс22) зазначено, що за загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Таким чином, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору, та не може існувати окремо від нього.

Житомирським апеляційним судом апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у задоволенні позову відмовлено та стягнув з позивача на користь відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 8 000,00 грн.

Проте, враховуючи, що після перегляду справи апеляційним судом, позов задоволено частково, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року підлягає скасуванню.

Згідно із частини 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить вирішити питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що сторона позивача заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат в суді першої інстанції не подала, оскільки рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області у справі №277/917/24 від 25.02.2025 йому було відмовлено у задоволенні позову. Однак перед початком судових дебатів представник позивача зробив заяву, що докази розміру витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані до суду першої інстанції протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

До апеляційної скарги долучив докази на підтвердження розміру судових витрат, понесених позивачем у суді першої інстанції, а саме ордер про надання правничої допомоги, додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №01/007/2024 від 20.02.2024, акт №1 про прийняття-передачу наданих послуг та квитанції. Судові витрати в суді першої інстанції складаються з: 1) 1211,20 гривень витрати на оплату судового збору; 2) 8 500,00 гривень витрати на професійну правничу допомогу, що в загальному становить 9 711,20 гривень.

Також зазначив, що розмір судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в суді апеляційної інстанції становить 5 452,44 гривень, що включає: 1) 1 453,44 гривень витрат на оплату судового збору (коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»); 2) 3 999,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що докази розміру витрат, які він сплатив або має сплатити у зв`язку із розглядом справи в апеляційному суді, будуть подані до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів

Заява представника позивача про стягнення понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату та визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позивача надано суду: ордер про надання правничої допомоги серії ВК №1165368 від 20 березня 2025 року, Акт №1 про прийняття-передачу наданих послуг від 28 лютого 2025 року, Додаток №1 від 28.02.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №01/007/2024 від 20.02.2024 року, згідно якого загальна вартість професійної правничої допомоги за даною угодою становить 8 500,00 грн., платіжні інструкції на суму 2 800,00 грн та 3 200,00 грн, чек переказу коштів №152 від 14.03.2025 року на суму 2 500,00 грн.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, апеляційний суд вважає, що зазначені стороною позивача вказані судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції є завищеними, а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з викладеним з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 664,64 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шевчук Руслан Віталійович, задовольнити частково.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2025 року та додаткове рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Визначити наступні способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожної другої та четвертої неділі місяця з 08 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

- побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у дні суботи, коли ОСОБА_2 зайнята на роботі (згідно графіку чергувань) з 08 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин за згодою дитини;

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 20 години 00 хвилин вечора до 08 години 00 хвилин ранку у дні чергування ОСОБА_2 на роботі в нічну зміну, з ночівлею сина за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , за згодою матері та дитини;

- побачення у день народження сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 щорічно: якщо день народження припадає на вихідний день - з 08 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин, якщо день народження припадає на будній день - з 14 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин без присутності матері дитини ОСОБА_2 , з урахуванням графіку навчання дитини та за наявності згоди дитини;

- проведення часу разом: під час осінніх канікул (1/2 частину канікул); під час зимових канікул (1/2 частину канікул); під час весняних канікул (1/2 частину канікул); під час літніх канікул (1/2 частину канікул) за домовленістю між батьками та за наявності згоди дитини, з ночівлею за місцем проживання батька без присутності матері дитини ОСОБА_2 та з можливістю виїзду в інші міста.

У разі якщо день побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 або проведення з ним часу припадає на день народження ОСОБА_2 , побачення чи проведення часу скасовується.

Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про факти захворювання ОСОБА_3 , якщо це перешкоджає їхній зустрічі у визначений час.

Зобов`язати ОСОБА_1 у випадку захворювання ОСОБА_3 , якщо таке захворювання припадає на час зустрічі, негайно повернути ОСОБА_3 матері ОСОБА_2 , де дитина залишатиметься до часу повного одужання.

Зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше ніж за дві години до передбаченого графіком побачення з дитиною повідомляти ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку чи доступними мессенджерами про виникнення поважних обставин, за яких зустріч батька з дитиною є неможливою (хвороба дитини, перебування на лікуванні тощо).

Зобов`язати ОСОБА_1 не пізніше ніж за дві години до передбаченого графіком його побачення з дитиною повідомляти ОСОБА_2 засобами телефонного зв`язку чи доступними мессенджерами про намір прибути для побачення з дитиною.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 664,64 грн. та на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2025 року.

Головуючий Судді