ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2266/25 Справа № 212/8359/24 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської у місті ради

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Морозов Вадим Юрійович, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року, яке ухвалено суддею Дехтою Р.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 11 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року УПСЗН виконкому Покровської у місті ради звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми щомісячної допомоги.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 30 грудня 2022 року ОСОБА_1 вперше звернулася до позивача із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

25 липня 2023 року за заявою відповідача до складу сім`ї зараховано доньку заявника ОСОБА_2 . Відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 ОСОБА_1 , згідно поданих заяв, призначено допомогу переміщеним особам на проживання: рішенням позивача від 30 грудня 2022 року призначена допомога переміщеним особам на проживання з 01 грудня 2022 року в сумі 2 000,00 грн. на місяць; рішенням позивача від 26 липня 2023 року призначена допомога переміщеним особам на проживання з 01 липня 2023 року в сумі 5000,00 грн. на місяць.

Зазначає, що 01 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до УПСЗН виконкому Покровської районної в місті ради за подовженням виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання. Рішенням управління від 07 березня 2024 року відповідачу було відмовлено у призначені допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання через зміни у Порядку № 332.

Посилається на те, що відповідно до акту про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення державних допомог від 05 березня 2024 року УПСЗН виконкому Покровської районної в місті ради було встановлено переплату нарахованої щомісячної допомоги ОСОБА_1 , яка складає 35 000,00 грн за період з 1 серпня 2023 року по 29 лютого 2024 року у зв`язку з наявністю житла, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Також вказує, що 14 травня 2024 року в телефонному режимі повідомлено відповідача про виниклу переплату щомісячної адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у зв`язку виявленням факту наявності нерухомого майна. Відповідач не погодилась з переплатою та відмовилась добровільно повертати кошти надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь УПСЗН виконкому Покровської у місті ради надміру виплачену суму щомісячної допомоги у розмірі 35 000,00 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року позовні вимоги УПСЗН виконкому Покровської районної у місті ради задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь УПСЗН виконкому Покровської районної у місті ради надмірну виплачену суму щомісячної адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 35 000,00 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Морозов В.Ю., не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального права, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивач, посилаючись на придбання відповідачкою будинку, не надає доказів стосовно того, чи придатний вказаний будинок для проживання, крім того, вартість будинку становить менше 100 000,00 грн

Посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що представником відповідача у відзиві на позовну заяву було вказано, що відповідні докази будуть додатково надані до суду, зокрема, непридатності у зв`язку із відсутністю належного технічного стану, для проживання на підставі рішення органу місцевого самоврядування про використання непридатного для проживання жилого будинку.

Від представника УПСЗН виконкому Покровської районної у місті ради Ляшенко М.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст.7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 1 ст. 369 ЦПК України, у редакції чинній на час подання апеляційної скарги).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 1984 року народження, 30 грудня 2022 року вперше звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

25 липня 2023 року за заявою ОСОБА_1 до складу сім`ї зараховано доньку Відповідача ОСОБА_2 .

Надалі, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332, відповідачу згідно поданих заяв призначена допомога внутрішньо переміщеним особам на проживання: - рішенням Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради від 30 грудня 2022 року призначена допомога переміщеним особам на проживання з 01 грудня 2022 в сумі 2 000,00 грн. на місяць; - рішенням Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради від 26 липня 2023 року призначена допомога переміщеним особам на проживання з 01 липня 2023 року в сумі 5000,00 грн. на місяць.

01 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради за подовженням виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання.

Відповідно до акту про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення державних допомог від 05 березня 2024 року Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради переплата перерахованої щомісячної допомоги Руденко О.В. складає 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року у зв`язку з наявністю житла, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Відповідно довідки № 370640717 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 06.07.2022 зареєструвала право власності на об`єкт житлової нерухомості будинок з господарчими побудовами та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради від 07 березня 2024 року Відповідачу було відмовлено у призначені допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання через зміни у Порядку №332.

Задовольняючи позовні вимоги УПСЗН виконкому Покровської у місті ради, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що відповідач не могла не знати про наявність у своїй власності житла, під час зверненням за допомогою та виплатою, у зв`язку з вищевказаним вона свідомо одержала неправомірно допомогу.

Колегія суддів, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері соціального забезпечення громадян (враховуючи правовідносини між сторонами та час їх виникнення) регулюються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Постановою КМУ від 20 березня 2022 року № 322 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам». Цей Закон, як вказано у преамбулі, визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій. Вказаною Постановою КМУ (п.1) затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам; Порядок використання коштів державного бюджету для надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Статтею 3 та 5 Закону визначено, що формування державних соціальних стандартів і нормативів здійснюється за такими принципами: забезпечення визначених Конституцією України соціальних прав та державних соціальних гарантій достатнього життєвого рівня для кожного; законодавчого встановлення найважливіших державних соціальних стандартів і нормативів; диференційованого за соціально-демографічними ознаками підходу до визначення нормативів; наукової обґрунтованості норм споживання та забезпечення; соціального партнерства; гласності та громадського контролю при їх визначенні та застосуванні; урахування вимог норм міжнародних договорів України у сфері соціального захисту та трудових відносин. Державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

За приписами ч. 1, 2 ст. 17, ч. 1 ст. 20 Закону основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.

Надання допомоги внутрішньо переміщеним особам регулюється Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 (далі Порядок).

Відповідно до п. 11 постанови №332 Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 29 Порядку № 332, у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період, суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Статтею 1215 ЦК України передбачені винятки з правила, закріпленого в статті 1212 ЦК України: не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Встановлено, що нараховані відповідачу кошти є допомогою на проживання внутрішньо переміщеним особам, тому при вирішенні питання повернення вказаних коштів застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15 зазначила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум.

Наведене також узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

У справі, що переглядається, встановлено, що 26 грудня 2022 року відповідачку ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу за місцем фактичного проживання/перебування: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідачці, згідно поданих заяв, призначена допомога внутрішньо переміщеним особам на проживання:

- рішенням Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради від 30 грудня 2022 року призначена допомога переміщеним особам на проживання з 01 грудня 2022 року в сумі 2 000,00 грн. на місяць (а.с. 9);

- рішенням Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради від 26 липня 2023 року призначена допомога переміщеним особам на проживання з 01 липня 2023 року в сумі 5 000,00 грн. на місяць (а.с. 13).

Відповідно до акту про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення державних допомог від 05 березня 2024 року Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради переплата перерахованої щомісячної допомоги ОСОБА_1 складає 35 000,00 грн за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року у зв`язку з наявністю житла, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (а.с. 15).

Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 06 липня 2022 року відповідачка ОСОБА_1 зареєструвала право власності на об`єкт житлової нерухомості будинок з господарчими побудовами та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17,18).

Відтак, відповідачка ОСОБА_1 , будучи власницею будинку з 06 липня 2022 року, звернулася до УПСЗН виконкому Покровської районної у місті ради із заявами про надання допомоги на проживання внутрішньо перемішеним особам вперше 30 грудня 2022 року та в подальшому 25 липня 2023 року, 01 березня 2024 року, не мала права на отримання вищевказаної допомоги з 01 серпня 2023 року, враховуючи зміни до постанови №332 Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».

Так, відповідно до п.п. 5 п. 7 Порядку № 332, допомога внутрішньо переміщеним особам, починаючи з 01 серпня 2023 року, не призначається/не виплачується, якщо внутрішньо переміщена особа, яка звертається за допомогою на проживання, на 1 число місяця, з якого призначається допомога, має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджується органом місцевого самоврядування, або інформації (за технічної можливості), внесеної до Реєстру пошкодженого та знищеного майна, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачкою без належної правової підстави було набуто коштів державної допомоги за період з 01 серпня 2023 року по 29 лютого 2024 року на суму 35 000,00 грн, які мають бути повернуті УПСЗН виконкому Покровської районної у місті ради.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильні висновки із встановлених обставин, а також правильно застосував чинні норми закону, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є безпідставними.

Колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги, про те, що будинок, який перебуває у власності відповідачки, непридатний до проживання, оскільки жодного доказу на підтвердження зазначеному ані до суду першої інстанції, ані до апеляційної інстанції стороною відповідача не надано.

Посилання представника відповідачки, що саме позивач має довести факт придатності житла є безпідставними, оскільки жодною нормою Закону це не врегульовано, навпаки, саме на відповідачку покладається обов`язок надати докази того, що житло, яке розташоване, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, непридатне для проживання.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість будинку за адресою: АДРЕСА_1 становить менше 100 000,00 грн, відношення до справи не має, оскільки відповідальність настає саме у зв`язку з не повідомленням про наявність цього майна, що відповідає п.п. 5 п. 7 Порядку № 332.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язуєсуди даватиобґрунтування своїхрішень,але цене можесприйматись яквимога надаватидетальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Морозов Вадим Юрійович, - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове постанови складено 19 вересня 2025 року.

Головуючий

Судді