Провадження № 2/522/8265/25
УХВАЛА

18 вересня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Логовський Віталій Віталійович, про відвід головуючому у справі судді Федчишеній Т. Ю., -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.

17.09.2025 від адвоката Логовського В. В., який діє від імені ОСОБА_1 , до суду надійшла заява про відвід судді Федчишеній Т. Ю.

Заяву отримано суддею 18.09.2025.

Указана заява обґрунтована тим, що 04.08.2025 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив накласти арешт на транспортні засоби, належні відповідачу.

Ухвалою суду від 06.08.2025 під головуванням судді Федчишеної Т. Ю. у задоволенні заяви відмовлено.

У подальшому, 15.08.2025 разом з позовною заявою про стягнення боргу позивачем засобами поштового зв`язку було направлено до суду повторну заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобілі відповідача, та додано до неї приблизну оцінки вартості транспортних засобів, визначену з використанням джерел відкритої інформації.

Вважає, що за час розгляду судом заяви про застосування заходів забезпечення позову настали незворотні наслідки: транспортні засоби «TOYOTA CAMRY», 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль «BMW 740I», 2001 року випуску, дата останньої реєстрації 04.07.2025, об`єм (потужність) двигуна 4398, вибули з власності відповідача.

01.09.2025 позивач втретє звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на транспортний засіб «BMW X7», 2022 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , що належить відповідачу.

Однак, ухвалою суду від 09.09.2025 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Позивач посилається на незгоду з мотивами, наведеними судом в ухвалах, постановлених за результатами розгляду заяв позивача про забезпечення позову.

Вважає, що зазначені рішення судді демонструють її необ`єктивність в оцінці змісту спірних правовідносин та доводів позивача, а вимога до позивача про надання додаткових доказів щодо очевидних обставин свідчить про застосування суддею завищеного або завідомо недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін та може містити ознаки дисциплінарного проступку.

Крім того зазначає, що в ухвалах судді відсутнє належне обґрунтування висновків суду, а також мотиви відхилення доводів сторін, що не відповідає вимогам ст. 6 ЦПК України щодо обґрунтованості судових рішень та додатково свідчить про упередженість судді, що викликає обґрунтований сумнів у її неупередженості та об`єктивності та є самостійною підставою для відводу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Крім того вважає, що суддею були порушені процесуальні строки розгляду заяв про забезпечення позову від 15.08.2025 та від 01.09.2025.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За правилами ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглядаючи заяву про відвід, суддя має враховувати, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви адвоката Логовського В. В., який діє від імені позивача, про відвід судді Федчишеній Т. Ю., слідує, що вона не містять об`єктивних даних, які б свідчили про упередженість чи необ`єктивність судді.

Обставини, на які він посилається як на підставу для відводу судді фактично зводяться до його незгоди з прийнятими суддею процесуальними рішеннями у цій справі, що не може бути підставою для відводу відповідно до вищенаведених норм права.

Суд зазначає, що прийняття рішень, які можуть викликати незадоволення однієї зі сторін, не є ознакою упередженості (Рішення у справі Jasiсski проти Польщі від 20 грудня 2005 року, заява № 30865/96, параграфи 54-58).

Незгода з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу, оскільки не є об`єктивною обставиною, яка може вказувати на упередженість чи необ`єктивність судді. Слід зазначити, що незгода з процесуальними рішеннями судді може бути втіленою у процедурі оскарження судового рішення до суду вищої інстанції.

Разом з тим, заявлення відводу з цих підстав є необґрунтованим, оскільки, по суті, є висловленням незгоди із процесуальними рішеннями судді, а також може вказувати на можливе зловживання процесуальними правами.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Щодо посилання заявника на порушення суддею процесуальних строків розгляду заяв про забезпечення позову від 15.08.2025 та від 01.09.2025, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Як слідує з матеріалів справи, заяву про забезпечення позову (направлено засобами поштового зв`язку 15.08.2025) зареєстровано судом 22.08.2025 (п`ятниця), матеріали заяви передано судді 25.08.2025 (понеділок).

Ухвалу за результатами вирішення цієї заяви постановлено судом 26.08.2025, тобто в строк, визначений ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Заяву позивача про забезпечення позову, подану до суду 01.09.2025, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, передано судді 08.09.2025.

Ухвалу за результатами вирішення цієї заяви постановлено судом 09.09.2025, що також вказує на дотримання строку, визначеного ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу. Вирішення питання про відвід має здійснюватися суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначатися у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд -

УХВАЛИЛА:

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Логовський Віталій Віталійович, відвід головуючому судді Федчишеній Т. Ю. у цивільній справі № 522/17579/25.

Заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Логовський Віталій Віталійович, про відвід головуючому судді Федчишеній Т. Ю. у цивільній справі № 522/17579/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України для розгляду даної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА