Житомирський апеляційний суд
Категорія 76 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/17806/24 за позовом ОСОБА_1 до Професійного політехнічного коледжу міста Житомира про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що працює на посаді викладача загальної професійної підготовки у Професійному політехнічному коледжі м. Житомира.

Вказує, що 8 листопада 2021 року на його електронну пошту надіслано наказ адміністрації відповідача про його відсторонення від роботи. Підставою для видання даного наказу зазначено наказ №168 від 25 жовтня 2021 року про попередження працівників про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати з 8 листопада 2021 року, на період дії карантину у зв`язку з відсутністю у них обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19.

Позивач вказує, що він не був ознайомлений з наказом №168 від 25 жовтня 2021 року та дізнався про нього лише з наказу про його відсторонення від роботи.

Окрім того, зауважує, що умовами трудового договору, а також вимогами трудового законодавства не передбачено право відповідача відсторонити його від роботи у зв`язку із відсутністю щеплення проти COVID-19.

Враховуючи вищезазначене, просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 8 листопада 2021 року №101-к про його відсторонення від роботи, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 8 червня 2023 року, яке було залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 4 вересня 2024 року скасовано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 8 червня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року.

В частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи ухвалено нове судове рішення.

Визнано незаконним та скасовано наказ Житомирського професійного політехнічного ліцею від 8 листопада 2021 року №101-к « Про відсторонення від роботи викладача ОСОБА_1 ».

Провадження у справі в частині позовних вимог про поновлення на роботі закрито.

Справу в частині позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2025 року стягнуто з Професійного політехнічного коледжу міста Житомира на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 8 листопада 2021 року по 31 березня 2022 року у розмірі 24267 грн. 98 коп.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу внаслідок незаконних дій відповідача, а саме з 8 листопада 2021 року по 21 листопада 2022 року, у розмірі 168291 грн. 91 коп.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив факт порушення відповідачем вимог трудового законодавства.

Проте, суд дійшов помилкового висновку про період вимушеного прогулу, адже відповідач, незаконно відсторонивши його від роботи, у подальшому видав наказ про його звільнення.

При цьому, суд залишив поза увагою приписи частини другої статті 235 КЗпП України, якою передбачено, що у разі, коли заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Наказ про відсторонення від роботи був скасований постановою Верховного Суду від 4 вересня 2024 року. У подальшому, 21 листопада 2022 року, відповідачем видано інший наказ про його звільнення. Таким чином, період вимушеного прогулу внаслідок незаконних дій відповідача тривав з 8 листопада 2021 року по 21 листопада 2022 року.

Наголошує на тому, що справа тривалий час перебуває на розгляді в суді й протягом усього часу відповідач стверджує про те, що відсторонення від роботи відбулося на законних підставах. Отже, вимушений прогул тривав майже три роки, відтак суд дійшов помилкового висновку про те, що період вимушеного прогулу становить з 8 листопада 2021 року по 31 березня 2022 року.

Суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду, який неодноразово наголошував на тому, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість належним чином реалізовувати працівником своє право на працю.

Окрім того, зазначає, що згідно з наданою відповідачем довідкою у вересні 2021 року ним відпрацьовано 27 год. навчального плану та 18 днів, й нараховано заробітну плату у розмірі 4420 грн. 08 коп; у жовтні 2021 року відпрацьовано 31 год. та 19 днів, й нараховано 5132 грн. 22 коп. Однак, зауважує, що він не є посадовцем, а отже не має посадового окладу та заробітна плата йому не обраховується виходячи з кількості днів, а повинна нараховуватися відповідно до кількості годин з повним педагогічним навантаженням 72 години ( 18 годин х на 4 тижні).

Позивач стверджує, що інформація, яка міститься у наданій відповідачем довідці про розмір середньомісячної заробітної плати, не відповідає дійсності, оскільки з урахуванням відпрацьованих ним годин, заробітна плата у вересні 2021 року повинна була становити 13502 грн. 12 коп. ( 164,66 грн. х 82 год.), у жовтні 2021 року 14490 грн. 08 коп. ( 164,66 грн. х 88 год.) Таким чином, його середньомісячний заробіток становить 13996 грн. 10 коп. й відповідач надав суду недостовірну інформацію про його заробіток, що вказує на можливу підробку документів.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на час звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 обіймав посаду викладача загально-професійної підготовки Житомирського професійного політехнічного ліцею.

Рішенням Житомирської міської ради від 19 грудня 2024 року №1199 назву вказаного закладу змінено на Професійний політехнічний коледж міста Житомира.

Наказом адміністрації вказаного закладу освіти від 25 жовтня 2021 року №168 працівників ліцею попереджено про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати з 8 листопада 2021 року на період дії карантину у разі відсутності у них обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19.

Наказом адміністрації ліцею від 8 листопада 2021 року №101-к позивача відсторонено від роботи у зв`язку з ухиленням від проведення щеплення та ненаданням довідки про наявність протипоказань щодо проведення щеплення.

Судом першої інстанції також встановлено, що наказом відповідача від 18 березня 2022 року №27-к ОСОБА_1 допущено до роботи з 1 квітня 2022 року.

За правилами частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Якщо буде встановлено, що на порушення вимог статті 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивача незаконно відсторонено від роботи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому, суд вірно встановив, що термін вимушеного прогулу у зв`язку із незаконним відстороненням позивача від виконання трудових обов`язків на підставі наказу адміністрації ліцею від 8 листопада 2021 року №101-к, тривав з 8 листопада 2021 року по 31 березня 2022 року включно, тобто до дати його допущення до роботи згідно з наказом від 18 березня 2022 року №27-к.

Зміст апеляційної скарги свідчить про те, що у подальшому позивача було звільнено з посади викладача Професійного політехнічного коледжу міста Житомира й на даний час від оспорює звільнення з роботи в судовому порядку.

Однак, зазначена обставина жодним чином не впливає на період вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним відстороненням ОСОБА_1 від роботи у зв`язку з відсутністю щеплення проти COVID-19, адже право позивача на оплату вимушеного прогулу у зв`язку із звільненням може бути захищене судом під час розгляду справи про поновлення на роботі, за умови, коли в судовому порядку буде встановлено незаконність звільнення ОСОБА_1 з роботи.

За змістом пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

При обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд обґрунтовано взяв до уваги довідку про розмір середньомісячної заробітної плати від 20 березня 2025 року №25, яка містить інформацію про заробіток позивача за вересень та жовтень 2021 року, із зазначенням розміру ставки викладача та доплат за кабінети, вислугу років, престижність. У довідці також зазначено про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , який становить 258 грн. 17 коп.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач стверджував про те, що зазначена інформація не відповідає дійсності та його заробітну плату необхідно обчислювати виходячи з кількості годин повного педагогічного навантаження й адміністрація ліцею зобов`язана була забезпечити йому можливість працювати не менше 18 годин щотижня.

З даного приводу слід зазначити, що відповідно до положень статті 24 Закону України « Про повну загальну середню освіту» робочий час педагогічного працівника включає час, необхідний для виконання ним навчальної, виховної, методичної, організаційної роботи та іншої педагогічної діяльності, передбаченої трудовим договором та/або посадовою інструкцією.

Конкретний перелік посадових обов`язків визначається посадовою інструкцією, яка затверджується керівником закладу освіти відповідно до вимог законодавства.

Засновник або уповноважений ним орган, керівники закладів освіти та їхніх структурних підрозділів не мають права вимагати від педагогічних працівників виконання роботи, не передбаченої укладеним письмовим трудовим договором та/або посадовою інструкцією.

Педагогічна діяльність вчителя включає:

1) діяльність у межах його педагогічного навантаження, норма якого на одну тарифну ставку становить 18 навчальних годин на тиждень; 2) окремі види педагогічної діяльності, за які встановлюються доплати у такому співвідношенні до тарифної ставки: а) класне керівництво у 1-11 (12) класах - 20-25 відсотків; перевірка навчальних робіт учнів - 10-20 відсотків; в) завідування: майстернями, кабінетами інформатики - 15-20 відсотків; кімнатами зберігання зброї, стрілецькими тирами, паспортизованими музеями - 10-15 відсотків; структурними підрозділами закладів освіти - 25 відсотків; навчальними (навчально-методичними) кабінетами, ресурсними кімнатами, лабораторіями, спортивними залами чи майданчиками, навчально-дослідними ділянками - 10-15 відсотків; бібліотекою (медіатекою) або за бібліотечну роботу чи роботу з бібліотечним фондом підручників - 5-15 відсотків; г) за роботу в інклюзивних класах (групах) - 20 відсотків; ґ) обслуговування комп`ютерної техніки - 10-15 відсотків; д) проведення позакласної роботи з учнями - 10-40 відсотків; інші види педагогічної (навчальної, виховної, методичної, організаційної) діяльності, передбачені цим Законом та іншими актами законодавства, трудовим договором та/або посадовою інструкцією.

За інші види педагогічної діяльності законодавством, засновником та/або закладом освіти можуть встановлюватися доплати.

За почесні, вчені, спортивні звання, наукові ступені педагогічним працівникам встановлюються доплати в розмірі 15-30 відсотків посадового окладу в порядку, визначеному законодавством.

За педагогічні звання та за роботу в спеціальних закладах освіти (класах, групах) педагогічним працівникам у порядку, визначеному законодавством, встановлюються підвищення посадового окладу на 10-30 відсотків.

Вимоги до видів педагогічної діяльності, за які передбачено доплати, підвищення посадового окладу, розмір таких доплат та підвищень, порядок та умови їх встановлення у державних та комунальних закладах освіти визначаються Кабінетом Міністрів України.

Засновник закладу освіти та/або заклад освіти має право встановлювати додаткові види та розміри доплат, підвищення окладів за рахунок власних надходжень.

Засновники приватних, корпоративних закладів освіти мають право встановлювати інші, ніж передбачено цим Законом, розмір і умови оплати праці, винагороди та допомоги для педагогічних і науково-педагогічних працівників. Отримані приватним, корпоративним закладом освіти публічні кошти розподіляються у порядку, визначеному законодавством для державних і комунальних закладів освіти.

Педагогічне навантаження вихователя закладу загальної середньої освіти становить 30 годин, вихователя спеціального закладу загальної середньої освіти та асистента вчителя у закладі загальної середньої освіти - 25 годин на тиждень.

Розміри тарифних ставок педагогічних працівників державних і комунальних закладів освіти встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Розподіл педагогічного навантаження у закладі освіти затверджується його керівником відповідно до вимог законодавства.

Педагогічне навантаження педагогічного працівника закладу освіти обсягом менше норми, передбаченої цією статтею, встановлюється за його письмовою згодою.

Перерозподіл педагогічного навантаження протягом навчального року допускається у разі зміни кількості годин з окремих навчальних предметів (інтегрованих курсів), що передбачається навчальним планом закладу освіти, або за письмовою згодою педагогічного працівника з додержанням законодавства про працю.

Оплата праці педагогічних працівників здійснюється відповідно до Закону України Про освіту, цього Закону та інших актів законодавства.

Порядок обчислення заробітної плати педагогічних працівників державних, комунальних закладів освіти визначається центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Отже, законодавством чітко визначений порядок оплати праці педагогічних працівників.

Слід зауважити, що в межах розгляду даної справи суд не досліджує правомірність нарахування позивачеві заробітної плати та визначення педагогічного навантаження ОСОБА_1 , адже позовні вимоги стосуються лише незаконного відсторонення його від роботи та стягнення середнього заробітку за час такого незаконного відсторонення.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги надану відповідачем довідку, яка містить інформацію про заробіток позивача із зазначенням розміру ставки ( окладу) та доплат.

Однак, при визначенні розміру середнього заробітку суд зазначив про те, що до періоду вимушеного прогулу не враховується час канікул десять робочих днів.

Проте, такий висновок є помилковим.

Так, статтею 71 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України №102 від 15 квітня 1993 року, передбачено, що за час роботи в період канікул оплата праці педагогічних працівників та осіб з числа керівного, адміністративно-господарського та навчально-допоміжного персоналу, яким дозволяється вести викладацьку роботу або заняття з гуртківцями в цій же установі, провадиться з розрахунку заробітної плати, встановленої при тарифікації, що передувала початку канікул.

Особам, які зараховані на роботу на посади педагогічних та керівних працівників під час літніх канікул учнів, заробітна плата за період до початку навчального року виплачується з розрахунку ставки заробітної плати, встановленої відповідно до їх освіти, категорії та розряду, або посадового окладу залежно від кількості учнів станом на 1 вересня попереднього навчального року ( з врахуванням підвищень за наявність звання та вченого ступеня).

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що на час канікул педагогічним працівниками здійснюється нарахування заробітної плати.

Отже, загальний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який тривав з 8 листопада 2021 року по 31 березня 2022 року, становить 26849 грн. 68 коп. ( 258,17 грн. х 104 дн).

Таким чином, рішення слід змінити, збільшивши розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, із 24267 грн. 98 коп. до 26849 грн. 68 коп.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2025 року змінити, збільшивши розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з Професійного політехнічного коледжу міста Житомира на користь ОСОБА_1 , із 24267 грн. 98 коп. до 26849 грн. 68 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 19 вересня 2025 року