Житомирський апеляційний суд
Справа №275/528/25 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В.
Категорія 72 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №275/528/25 за позовом Органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Миколайчука П.В. в селищі Брусилів Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року Орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2025 року позовну заяву Органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області визнано неподаною та повернуто.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 3 та п.п. г п. 2 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» наявні підстави для звільнення від сплати судового збору у даній справі, оскільки позов подано в інтересах малолітніх дітей, з метою захисту їх основоположних прав, гарантованих Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Сімейним кодексом України. Зазначає, що орган опіки та піклування діє не у власних інтересах, а виключно як представник дітей. Стверджує, що витрати на сплату судового збору не передбачені окремо в кошторисі відповідного бюджету, тому їх покладення унеможливлює реалізацію функцій органу опіки та піклування, передбачених законом. Крім того вказує, що дана справа є соціально значущою і за своїм змістом спрямована на відновлення та захист прав дітей. Враховуючи вищевикладене просить скасувати ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановлено, що 06 червня 2025 року Орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також Орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області просив звільнити від сплати судового збору відповідно до п. п. 3, 7 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року позовну заяву Органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області залишено без руху з підстав несплати судового збору.

Залишаючи без руху позовну заяву Органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області суд першої інстанції виходив з того, що порушене позивачем у позові про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо малолітніх дітей не є вимогою щодо захисту прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до супровідного листа №275/528/25/3287/25 від 06.06.2025 копія ухвали Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року була направлена на адресу Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області 06 червня 2025 року.

11 червня 2025 року на виконання вимог ухвали Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року Орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області подав уточнену позовну заяву, у якій просив звільнити Брусилівську селищу раду від сплати судового збору, зазначивши при цьому, що позов подано в інтересах малолітніх дітей, з метою захисту їх основоположних прав, гарантованих Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Сімейним кодексом України. Також вказав, що орган опіки та піклування діє не у власних інтересах, а виключно як представник дітей. Крім того вказав, що дана справа є соціально значущою і за своїм змістом спрямована на відновлення та захист прав дітей.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2025 року позовну заяву Органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області визнано неподаною та повернуто.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирської області не звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав. Аргументи позивача про соціальну значущість справи є оціночними й не є самостійними підставами для відстрочення від сплати судового збору, а доводи про те, що витрати на сплату судового збору не передбачені в кошторисі відповідного бюджету є непереконливими, оскільки вказана обставина є наслідком організації роботи самого позивача. Тобто, недоліки позову не були усунуті.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.

Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання заявником вимог статті 175 ЦПК України щодо форми та змісту заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно із частиною четвертою статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Спеціальним нормативним актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За правилами статті 133 ЦПК України судовий збір належить до судових витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, які несуть сторони в судах усіх рівнів.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом України «Про судовий збір» (стаття 2 цього Закону).

Сплата судового збору особами, які звертаються до суду, - це процесуальний обов`язок, який визначається нормами процесуального закону та Закону України «Про судовий збір». При цьому процесуальна норма частини другої статті 133 ЦПК України є бланкетною і в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до окремого закону, зокрема Закону України «Про судовий збір».

Об`єкти справляння судового збору, тобто процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у статті 3 зазначеного Закону. Такими об`єктами є процесуальні документи, які особа подає до суду (позовна заява, апеляційна чи касаційна скарга тощо). Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється.

Стосовно документів, за подання яких судовий збір справляється, стаття 4 Закону України «Про судовий збір» установлює розміри ставок судового збору. При цьому розміри ставок судового збору так само залежать від характеристики об`єкта справляння - позовна заява, скарга чи інша заява (в деяких випадках - у поєднанні з характеристикою суб`єкта, який звертається до суду).

Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Таким чином, від сплати судового збору звільнені батьки, законні представники малолітніх чи неповнолітніх осіб, які звертаються із скаргами про захист прав та/або інтересів малолітньої чи неповнолітньої особи.

Позов про позбавлення батьківських прав не вирішує питання прав та обов`язків малолітньої дитини, а стосується лише прав та обов`язків відповідачів як батька/матері дітей, яких останні можуть бути позбавлені у разі ухвалення рішення про задоволення позову.

Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначені у статті 166 СК України, тому пункт 12 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на справи за позовом про позбавлення батьківських прав, про що неодноразово вказував Верховний Суд, зокрема в ухвалах від 04 березня 2019 року в справі №161/8507/18 (провадження №61-3670ск19), від 09 листопада 2020 року в справі №645/920/19 (провадження №61-15290ск20), від 16 березня 2021 року в справі №308/9827/19 (провадження №61-3155ск21), від 20 червня 2022 року у справі №358/371/21 (провадження №61-4997ск22).

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення судового збору учасника справи для правильного застосування положень пункту 12 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Право дитини на захист від усіх форм насильства закріплено статтею 10 Закону України «Про охорону дитинства», за змістом якої кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини.

Держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або інших законних представників дитини.

Держава через органи опіки і піклування, служби у справах дітей, центри соціальних служб, кол-центр з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі, сексуальному насильству, пов`язаному зі збройною агресією російської федерації проти України, протидії торгівлі людьми та з питань захисту прав дитини у порядку, встановленому законодавством, надає дитині та особам, які піклуються про неї, необхідну допомогу у запобіганні та виявленні випадків жорстокого поводження з дитиною, передачі інформації про ці випадки для розгляду до відповідних уповноважених законом органів для проведення розслідування і вжиття заходів щодо припинення насильства.

Система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, а також встановлення відповідальності юридичних і фізичних осіб (посадових осіб і громадян) за порушення прав і законних інтересів дитини, заподіяння їй шкоди (ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У даній справі, встановлено, що звертаючись до суду з позовом Орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як на підставу позову посилався на те, що 29.05.2025 до служби у справах дітей Брусилівської селищної ради надійшло повідомлення засобом телефонного зв`язку, про те, що малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазнають сексуального розбещення, яке вчиняється їх старшим братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, встановлено, що згідно висновку практичного психолога служби соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» Брусилівської селищної ради від 30.05.2025 за первинною інформацією троє молодших дітей у сім`ї стали жертвами сексуального насильства з боку старшого брата. За словами дітей насильство відбулось приблизно 4-5 років тому.

Згідно повідомлення відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції №2 ГУ Національної поліції в Житомирській області від 30.05.2025 обставини причетності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до вчинення дій сексуального характеру відносно братів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано до Єдиного обліку відділу поліції №1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області та в подальшому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 30.05.2025 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152 КК України. Крім того зазначено, що 30.05.2025 кримінальне провадження за №0000147 від 29.05.2025 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та кримінальне провадження за №0000149 від 30.05.2025 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152 КК України об`єднано та присвоєно один номер 0000147.

Рішенням виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області №3039 від 29.05.2025 відібрано малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 у зв`язку з наявною загрозою для життя та здоров`я дітей. Малолітніх дітей було тимчасово поміщено до КНП «Брусилівська лікарня».

З урахуванням вищевикладених обставин, позов Органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області подано в інтересах дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пов`язана із захистом прав малолітніх осіб, до апелянта застосовується норма Закону, якою передбачено випадки, коли судовий збір за подання позову не справляється (п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір»).

Відтак, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення є необґрунтованим.

Таким чином, визнаючи позовну заяву Органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області неподаною та повертаючи її заявнику, суд першої інстанції на вищезазначені обставини справи належної уваги не звернув, не перевірив аргументи позивача з посиланням на відповідні докази, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених вище обставин оскаржувана ухвала суду перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області задовольнити.

Ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді