Справа №: 486/458/25 Провадження № 2/486/627/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження

22 вересня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

з участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,

представника позивача Торосян Є.Г. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичний центр захисту боржників» про визнання трудових відносин припиненими,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Юридичний центр захисту боржників» у якому просить припинити трудові відносини з відповідачем на підставі статті 38 КЗпП України з 18.10.2024.

Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.04.2025 року ОСОБА_2 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду.

07.05.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов в якому останній просив закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

09.05.2025 від позивача надійшли додаткові письмові пояснення в яких останній заперечував проти закриття провадження у справі та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

29.05.2025 від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення в яких останній просив закрити провадження у даній справі в порядку ст. 255 ЦПК України.

10.07.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до розпорядження №104 від 17.07.2025 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №486/458/25.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 17.07.2025 та передано судді Волощук О.О.

Ухвалою суду від 21.07.2025 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичний центр захисту боржників» про визнання трудових відносин припиненими прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі та залишення позову без розгляду.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває на посаді підписанта ТОВ «Юридичний центр захисту боржників». Позивачем було подано заяву про звільнення з посади підписанта ТОВ «Юридичний центр захисту боржників» за власним бажанням та запропоновано скликати позачергові збори учасників Товариства з включенням до порядку денного питання щодо його звільнення. Заяву про звільнення та повідомлення про скликання позачергових зборів учасників ТОВ «Юридичний центр захисту боржників» було направлено 21.10.2024. Проте, відповідачем надіслані звернення були повністю проігноровані всупереч вимогам чинного законодавства. За відсутності рішення загальних зборів Товариства про звільнення підписанта, як зазначає позивач, порушуються його права на припинення трудових відносин. У зв`язку з чим, позивач просить припинити трудові відносини з відповідачем на підставі статті 38 КЗпП України з 18.10.2024.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до абз. 1 ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

У свою чергу господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України). Наведений припис не охоплює спори директора товариства, який не є його учасником (засновником, акціонером, членом), із самим товариством про припинення трудових відносин - звільнення на підставі ст.38 КЗпП України, тобто за власним бажанням.

Відповідно до ч.1 ст. 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Однією з підстав припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи працівника (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), зокрема розірвання з цієї ініціативи трудового договору, укладеного на невизначений строк (стаття 38 КЗпП України).

Однак правове регулювання припинення повноважень виконавчого органу товариства (директора), чи члена цього органу, якщо останній є колегіальним (дирекцією), з його власної ініціативи відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника, який не є виконавчим органом товариства або членом цього органу.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на їхнє прийняття органу можуть мати наслідки і для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні, тобто пов`язані з управлінням товариством.

Відтак з огляду на чинне правове регулювання спір за вимогою директора про визнання припиненими його трудових відносин із товариством на підставі ст.38 КЗпП України не є трудовим. Так само помилковим є твердження про те, що такий спір стосується реалізації особою як працівником виключно права на працю.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають із корпоративних відносин, в тому числі пов`язані з управлінням юридичної особою.

Так само системний аналіз п.3 ч.1 ст.20 ГПК України свідчить про те, що перелік спорів, що виникають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів, не є вичерпним, й охоплює зокрема спори, пов`язані з управлінням юридичною особою. Стороною цих спорів не обов`язково є учасник такої особи. Спір щодо припинення трудового договору одноосібного виконавчого органу (директора) товариства з обмеженою відповідальністю є спором, який виник із корпоративних відносин, оскільки пов`язаний із реалізацію загальними зборами цього товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень. Тому такий спір стосується управління юридичною особою і належить до юрисдикції господарського суду. Відсутність у позовній заяві обґрунтування позивачем, який є директором товариства, участі у відносинах управління останнім і їхнього припинення у разі задоволення позову не впливає на існування спору, пов`язаного з управлінням товариством.

Наведене повністю узгоджується з правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №448/362/22.

З урахуванням наведеного, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначені вище положення законодавства провадження у справі підлягає закриттю.

Крім того, позивачу слід роз`яснити, що з вищевказаними позовними вимогами йому слід звернутись до відповідного суду господарської юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 19, 255 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі №486/458/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичний центр захисту боржників» про визнання трудових відносин припиненими - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з такими позовними вимогами до відповідного суду господарської юрисдикції.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її проголошення суддею в порядку ч. 1 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Волощук