ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7832/25 Справа № 197/473/24 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач - Територіальна громада в особі Широківської селищної ради

третя особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргоюпозивача ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року, ухваленого суддею Нестеренком О.М. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 14 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Територіальної громади в особі Широківської селищної ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини

Просив визнати поважними наведені у позові причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одночасним визначенням додаткового строку в шість календарних місяців, для звернення до державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини.

Позов обґрунтовано обставинами:

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Широке Широківського району Дніпропетровської області помер дідусь позивача ОСОБА_3 , який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом з померлим на день його смерті за вищевказаною адресою відсутні особи, що мали зареєстроване місце проживання.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, до числа якого входить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

З числа спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до нотаріальної контори звернувся його син, - батько позивача, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак державний нотаріус своєю постановою від 14.11.2013 року відмовив йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав пропуску встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття цієї спадщини.

Батько позивача до суду із заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини не звертався і питаннями переоформлення спадщини не займався.

12.04.2024 року батько позивача повідомив, що строк для прийняття спадщини пропустив, і звертатися до суду не буде.

Бажаючи прийняти спадщину після дідуся, позивач звернувся до державного нотаріуса Широківської ДНК Дніпропетровської області Горбаченко О.В., однак постановою 12.04.2024 остання відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску шестимісячного строку.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку позивач зазначає, що вважав, що батько прийняв і переоформив на себе спадщину. Крім того, з серпня 2013 року батько позивача проживав у спадковому будинку і позивач вважав, що саме він є власником цього будинку.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Широківської селищної ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Судові витрати покладені на позивача.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, ухваленого при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі задовольнити заявлені позовні вимоги.

При цьому скаржник зазначає, що судом не враховано, що строк для прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин, які полягали в тому, що він вважав, що його батько ОСОБА_4 , як спадкоємець за законом першої черги прийняв і переоформив на себе спадщину свого батька ОСОБА_3 . Більш того, вказує на те, що його батько ОСОБА_4 з серпня 2013 року проживав у спадковому будинку дідуся і він вважав, що саме батько є власником цього будинку. Вказує, що йому відомо, що після смерті дідуся, його батько звертався до нотаріальної контори для отримання свідоцтва на спадщину, але через пропуск встановленого законом строку, батьку нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Про те, що батько не переоформив на себе спадщину позивачу стало відомо у квітні 2024 року. 112 квітня 2024 року батько особисто повідомив позивача про те, що він не звертався до суду з позовом для надання додаткового строку для прийняття спадщини і до суду звертатися не буде. Вказує, що діями його батька було присічемо його право на переоформлення спадщини дідуся до того часу, поки батько заявив про небажання переоформити спадок. Вважає, що позбавлення його права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Зазначає, що спору про спадкування немає, а сама спадщина не визнана відумерлою, тому спадщина є досі відкритою, тому він має право на її прийняття, як спадкоємець за законом п`ятої черги. Вважає, що строк подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини його дідуся був пропущений через об`єктивні перешкоди, у зв`язку з чим наявні підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Задоволення позову не порушить права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки інших претендентів на спадщину у спадкодавця не має.

Також позивач вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки його рідний брат ОСОБА_2 на спадщину дідуся не претендує і не заперечував проти того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на його ім`я, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса він не звертався, разом з дідусем на дату його смерті не проживав і не був зареєстрованим, тому належним відповідачем у даній справі є саме Територіальна громада в особі Широківської селищної ради, яка в свою чергу має право звернутися до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис за № 23 від 04.02.2013 (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина та на підставі заяви ОСОБА_4 , - батька позивача, зареєстровано спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі: 55313783 (номер у нотаріуса 376/2013) (а.с. 69,73).

14.11.2013 державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В. було відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску строку на прийняття спадщини (а.с. 75).

12.04.2024 в Широківську державну нотаріальну контору ОСОБА_4 було подано заяву, в якій останній підтверджує факт пропуску строку на прийняття спадщини та не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину за законом було видане на ім`я онука ОСОБА_1 (а.с. 76).

12.04.2024 в Широківську державну нотаріальну контору позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 77).

12.04.2024 державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску строку на прийняття спадщини (а.с. 78).

Відповідно до витягу про осіб місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 28.05.2002 по 01.02.2013 за місцем відкриття спадщини: АДРЕСА_1 , був зареєстрований лише спадкодавець ОСОБА_3 (а.с. 79).

Судом також встановлено, що після відкриття провадження у справі 13.05.2024 третя особа ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 104).

На підставі ухвали суду було витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

Так, згідно з матеріалами спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 96).

Згідно з заявою ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах спадкової справи, останній відмовився від належної йому частки спадщини на користь ОСОБА_2 (а.с. 97).

На підставі зазначеного, судом було залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_2 (а.с. 115,116).

18.03.2025 до суду надійшла письмова заява від ОСОБА_2 про підтримання позовних вимог, в якій останній зазначає, що не заперечує проти прийняття спадщини після смерті дідуся ОСОБА_1 (а.с. 122).

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачеві у задоволенні позову, виходив з встановлених обставин справи, а саме, з того, що підстави, на які посилається позивач, з урахуванням норм права та релевантної практики Верховного Суду, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, підстави для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його діда відсутні.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Відповідно до статей 1273-1275 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, проте вона може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до статей 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Виходячи з вищевикладеного, можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

Виникнення у нього права на спадкування за законом залежить виключно від дій спадкоємців попередньої черги та, лише у разі відмови тих від спадщини, неприйняття ними спадщини або позбавлення права на спадщину, робить названу особу учасником спадкових правовідносин, які, як правило, базуються на родинних стосункам спадкодавця і спадкоємця.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Судом встановлено, що позивач у встановлений законом строк не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна після смерті дідуся ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як встановлено судом батько позивача ОСОБА_4 звертався до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , проте 14.11.2013 року державним нотаріусом батькові позивача було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском, встановленого статтею 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Отже, судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач у встановлений законом строк не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого дідуся, оскільки йому було відомо, що з такою заявою до державного нотаріуса звернувся його батько ОСОБА_4 , який зокрема після смерті ОСОБА_3 став постійно проживати в належному його батькові будинку в АДРЕСА_1 , де проживав по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому він вважав, що його батько прийняв на законних підставах спадщину після смерті свого батька. Проте, у квітні 2024 року від свого батька ОСОБА_4 позивачу стало відомо, що останній спадщину не прийняв, оскільки звернувся до державного нотаріуса з пропуском шестимісячного строку і тому йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину. Також батько повідомив про те, що до суду із заявою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 , останній не звертався.

Також судом встановлено, що позивач, дізнавшись від свого батька, що станній не прийняв спадщину дідуся 12.04.2024 звернувся в Широківську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті дідуся ОСОБА_3 , при цьому в цей же день до державного нотаріуса звернувся і рідний брат позивача ОСОБА_1 , в якій останній підтвердив факт пропуску строку на прийняття спадщини та не заперечував, щоб свідоцтво про право на спадщину за законом було видане на онука ОСОБА_1 , проте через значний пропуск строку, позивачу держаним нотаріусом 12.04.2024 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отримавши відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск, встановленого законом строку, позивач 09 травня 2024 року звернувся до суду із позовом про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач, будучи необізнаним про неприйняття його батьком ОСОБА_4 спадщини після померлого батька ОСОБА_3 , про що позивачу стало відомо лише у квітні 2024 року, відразу звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся та отримавши відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про спадщину через пропуск, встановленого законом строку, практично відразу звернувся до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що можливо визнати об`єктивними та непереборними обставинами, які позбавили позивача можливості своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті дідуся, оскільки останній був впевнений, що його батько, який помер під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, прийняв спадщину своєчасно після смерті свого батька ОСОБА_3 , а тому строк для подання ним заяви про прийняття спадщини пропущено ним з поважних причин.

За таких обставин суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Отже, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.367,368,374,376,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Визнати поважними причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати (визначити) позивачу ОСОБА_1 додатковий строк в три календарні місяці, для звернення до державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 18 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: