Справа № 541/3110/25
Провадження № 2-н/541/454/2025
У Х В А Л А

22 вересня 2025 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Третяк О. Г. розглянувши заяву Комунального підприємства «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком,

в с т а н о в и в:

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла заява Комунального підприємства «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2025 року в розмірі 27131 грн 56 коп та судові витрати судовий збір в сумі 302 грн 80 коп.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За приписами ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог встановлених ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Згідно із ст. 161 ч. 1 п. 3 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу в разі, якщо: з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положеннями ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Із заявою про видачу судового наказу Комунальне підприємство «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради звернулося 07 серпня 2025 року.

Заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2025 року в розмірі 27131 грн 56 коп.

Посилання заявника на те, що упродовж 12.03.2020 по 30.06.2023 діяв карантин, яким продовжено строк позовної давності, а на момент звернення із заявою про видачу судового наказу, перебіг позовної давності зупинено на строк дії воєнного стану, який наразі триває, не можуть бути підставою для задоволення заявлених у справі вимог, оскільки строки позовної давності призупинялися лише у період з 02.04.2020 по 03.09.2025. А стягнення заборгованості за період починаючи із 01 квітня 2015 року є періодом, коли з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, оскільки заявником не дотримані вимоги положення п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України при зверненні із заявою про видачу судового наказу, так як строк позовної давності пройшов ще до початку дії карантину та введення воєнного стану в Україні, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.ст. 161, 164, 165, 166 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити Комунальному підприємству «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком.

Копію цієї ухвали для відому направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О. Г. Третяк