Справа № 750/3552/25
Провадження № 6/750/188/25
У Х В А Л А

23 вересня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню в справі № 750/3552/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів,

в с т а н о в и в:

20 серпня 2025 року ОСОБА_1 з використанням засобів поштового зв`язку звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова 20 березня 2025 року в справі № 750/3552/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14 березня 2025 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

У судове засідання представник заявника подала клопотання про розгляд заяви за її відсутності та відсутності заявника, вказавши, що заяву вони підтримують.

Стягувач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви сповіщався завчасно та належним чином.

Відповідно до частини третьої статті 432 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

14 березня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 1).

Вказана заява була обгрунтована тим, що діти проживають разом із стягувачем за межами України, у зв`язку з чим він має право на отримання аліментів на них.

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14 березня 2025 року до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 12).

02 квітня 2025 року представнику стягувача ОСОБА_2 було видано вказаний судовий наказ (а.с.17).

З листа Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради № 01-31/02/2220 від 11 серпня 2025 року слідує, що за результатами бесіди спеціалістами було встановлено, що у липні 2025 року ОСОБА_1 разом із неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повернулися до України та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 перебуває за межами України (а.с. 64).

05 серпня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про зарахування до школи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 65).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із частиною п`ятою статті 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом пунктів 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно із частиною першою, сьомою, восьмою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до статті 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно із статтею 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявні обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Разом з цим законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково за змістом статті 432 ЦПК України не є вичерпними, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж ті, що прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Сутність процедури визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09 лютого 2023 року в справі № 824/85/21, від 24 червня 2020 року в справі № 520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року в справі № 824/67/20, від 09 червня 2022 року в справі № 2-118/2001.

Отже, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню) відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто, об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто, випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, тобто таким, що не обтяжено необхідністю існування жодної умови чи то дотримання якогось порядку, тобто, таке право є абсолютним, належить особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання.

Так, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів ОСОБА_2 обґрунтовував наявність у нього права на отримання аліментів на неповнолітніх дітей тим, що діти проживають разом з ним за межами України.

Однак, судом встановлено, що у липні 2025 року ОСОБА_1 разом із неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повернулися до України та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 перебуває за межами України.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що на даний час стягувач з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на яких було стягнуто аліменти судовим наказом, не проживає, діти проживають разом із боржником, у зв`язку з чим у боржника відсутній обов`язок щодо сплати аліментів на дітей на користь стягувача, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 258-261, 353, 354, 355, 432 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню в справі № 750/3552/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова 20 березня 2025 року в справі № 750/3552/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14 березня 2025 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя