Справа № 338/450/25
Провадження № 22-ц/4808/1310/25
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.М., Томин О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на заочне рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2025 року, ухвалене судом у складі головуючого судді Битківського Л.М. у с.Богородчани в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

03 квітня 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5431678 від 10 січня 2024 року у розмірі 70595,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 10 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою було укладено кредитний договір №5431678. За умовами кредитного договору позичальник взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб в сумі 25 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених договором.

ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору. Однак відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 13 березня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 70 595,00 грн, з яких 22 000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1750 грн - прострочена заборгованість за комісіями, 46845,00 гривень прострочена заборгованість за відсотками.

25 травня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ. Відповідно до даного договору ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №5431678 від 10 січня 2024 року і відповідно позивач набув право вимоги до відповідачки за вищевказаним договором на загальну суму 70 595,00 гривень.

Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не погасила, то представник ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 10 січня 2024 року № 5431678 в розмірі 44 650 гривень та 1 531,00 грн сплаченого судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подала апеляційну скаргу, вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 24 грудня 2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесена зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а саме поміж іншого норму доповнено частиною 5 наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%». Однак з урахуванням «Прикінцевих та перехідних положень» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Враховуючи роз`яснення Національного банку України, стверджує, що за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими ще триває після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Кредитний договір був укладений сторонами 10.01.2024 року, на той момент відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %, а договором про споживчий кредит №5431678 від 10.01.2024 за пільговий період передбачено 1,05%, за поточний період 2,3 %. Тобто розмір денної процентної ставки, передбачений Кредитним договором, є законним та відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином просить рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2025 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія» «Кредит-Капітал» задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 70 595,00 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 70 595,00 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 x 30 = 90 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначних справ в силу вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 10 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою було укладено кредитний №5431678. Згідно умов кредитного договору, кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб в сумі 25000 грн (а.с.13-35).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що кредит надається загальним строком на 95 днів з 10 січня 2024 року, і складається з пільгового та поточного періодів.

Пільговий період складає 5 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15 січня 2024 року (п.1.3.1 договору).

Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 14 квітня 2024 року (п.1.3.2 договору).

Також п.1.5.1 договору визначено, що комісія за надання кредиту складає 1750 гривень, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Згідно з п.1.5.2 проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1312,50 гривень, які нараховуються за ставкою 1,05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту протягом пільгового періоду.

Пунктом 1.5.3 встановлено, що проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало, надавши відповідачці кредитні кошти, натомість відповідачка зі свого боку не виконала умов кредитного договору.

Згідно з п.7.1. вказаного кредитного договору він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Укладаючи кредитний договір відповідачка та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст.11 та ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Пунктом 9.1 кредитного договору закріплено, що сторони домовились про те, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором, що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб а формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього договору або окремих умов цього договору не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього кредитного договору (індивідуальна частина) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей кредитний договір індивідуальна частина) і без включення до нього умов, що визнані недійними, нікчемними, неукладеними.

З огляду на викладене, суд встановив, що договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, і це свідчить про укладання між сторонами договору. Більш того, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою не був би укладений.

Укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідачки, якій в свою чергу були перераховані кошти відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан».

Пунктом 3.2.6. кредитного договору обумовлено, що позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

28 травня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №106-МЛ, в тому числі відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №5431678 від 10 січня 2024 року (а.с.36-50).

Дана обставина підтверджена копією витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №106-МЛ від 28 травня 2024 року.

Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №5431678 від 10 січня 2024 року були передані позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» на підставі договору відступлення прав вимоги №10-МЛ від 28 травня 2024 року.

Згідно з довідкою заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №5431678 від 10 січня 2024 року станом на 13 березня 2025 року становить 70595,00 грн, з яких: 22000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 46845,00 грн заборгованість за процентами, 1750,00 грн заборгованість за комісією.

Суд першої інстанції частково задовольнив позов, стягнувши заборгованість за тілом кредиту, комісією, але визначив заборгованість за відсотками, врахувавши встановлені ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» вимоги до максимальної денної процентної ставки 1 %, а не тільки умови кредитного договору.

Перевіривши справу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Висновки суду першої інстанції про факт укладення між сторонами кредитного договору відповідає нормам матеріального права, ніким не оспорюється.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з умов договору, сума кредиту складає 25 000 грн, тип кредиту - кредит, строк кредиту (строк дії договору) - 95 днів, з яких 5 днів пільговий період, решта 90 днів поточний період.

Нарахування процентів протягом пільгового періоду здійснювалося за процентною ставкою 1,05 %, а протягом поточного періоду за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.

З огляду на викладене, договорами про споживчий кредит, які укладаються зі споживачами після 24 грудня 2023 року (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), а також договорами, строк кредитування яких продовжено після 24 грудня 2023 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору.

Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі.

Листом Національного банку України №14-0004/3433 від 15 січня 2024 року, враховуючи наданий Законом фінансовим установам Перехідний період за договорами, укладеними протягом Перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом Перехідного періоду, роз`яснено, що денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом Перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення Перехідного періоду. За договорами про споживчий кредит, які укладаються зі споживачами після набрання чинності Законом №3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21 серпня 2024 року, денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення такого договору. При цьому денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не виносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Відповідно, денна процентна ставка за Кредитним договором (як за умови застосування зниженої процентної ставки в день, так і за умови застосування стандартної процентної ставки в день) не перевищує розмір максимальної денної процентної ставки відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», який був встановлений на дату укладення Кредитного договору. До Кредитного договору не було укладено жодних додаткових угод (тобто не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки).

Також вищезазначене узгоджується із роз`ясненнями Національного Банку України від 19 лютого 2024 року щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування, долученими представником позивача до матеріалів справи.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував поетапного зменшення розміру денної процентної ставки, внаслідок чого, наведений судом першої інстанції розрахунок заборгованості, виходячи із максимальної денної процентної ставки 1 % за весь період кредитування, є неправильним.

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом у загальній сумі 46 845,00 грн включають в себе нараховані за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,05% у період з 10.01.2024 по 21.01.2024 та з 25.01.2024 по 27.01.2024 (враховуючи здійснення позичальником часткових оплат, які продовжували/поновлювали пільговий період відповідно до пункту 2.3.Договору), а з 22.01.2024 по 24.01.2024 та з 28.01.2024 по 23.04.2024 - по стандартній процентній ставці -2,30 %.

Таким чином, відсотки нараховані позивачем протягом строку дії договору були застосовані за ставками, які є меншим за законодавчо визначене обмеження, що не було враховано судом першої інстанції.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково при обчисленні застосував 1% за весь період кредитування, не врахувавши, що протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» застосовується процентна ставка 2.5% та 1.5 % в залежності від періоду кредитування.

За пред`явленим кредитором позовом сума заборгованості відповідача становить 70 595 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 22 000 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 46 845 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 1750 грн. Здійснення відповідачем оплати на загальну суму 5250 грн враховано позивачем, що вбачається із розрахунку. Тобто загалом відповідачем погашено 3000 грн. тіла кредиту та 2250 грн нарахованих відсотків.

Водночас апеляційним судом встановлено, що умовами даного договору встановлено, що кредит надається загальним строком на 95 днів з 10.01.2024р. (дата надання пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 5 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15.01.2024р. (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 14.04.2024 р. (дата остаточного погашення заборгованості).

Пунктом 1.4. Договору передбачено, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 15.01.2024р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 14.04.2024р. (останнього дня строку кредитування).

Відповідно до розрахунку заборгованості по Договору про споживчий кредит №5431678 від 10.01.2024 року нарахування процентів здійснювалось з 10 січня 2024 року по 23 квітня 2024 року, тобто більше ніж за 95 днів, що перевищує строк на який надавався кредит (а.с.32-34).

Таким чином колегія суддів, перевіривши розрахунок, встановила наступне.

Враховуючи строк договору, а також здійснення відповідачем часткових проплат кредиту, що призвело до поновлення/продовження пільгового періоду та нарахування відсотків за зниженою ставкою, то заборгованість по несплачених відсотках за договором № 5431678 від 10 січня 2024 року, необхідно розраховувати наступним чином. За період з 10.01.2024 року по 15.01.2024 року у розмірі 1312,50 грн. (тіло кредиту 25 000 грн; пільгова процентна ставка 1,05%), з 16.01.2024 року по 18.01.2024 року у розмірі 756 грн. (тіло кредиту 24000 грн; пільгова процентна ставка 1,05%), з 19.01.2024 року по 21.01.2024 року у розмірі 724,5 грн (тіло кредиту 23 000 грн; пільгова процентна ставка 1,05%), з 22.01.2024 року по 24.01.2024 року у розмірі 1587 грн (тіло кредиту 23 000 грн; стандартна процентна ставка 2,30%), з 25.01.2024 року по 27.01.2024 року у розмірі 693 грн (тіло кредиту 22 000 грн; пільгова процентна ставка 1,05%) та з 28.01.2024 року по 14.04.2024 року у розмірі 39 468 грн. (тіло кредиту 22 000 грн; стандартна процентна ставка 2,30%), що загалом становить 44 541 грн. Оскільки відповідачем сплачено 2250 грн нарахованих відсотків, то з неї підлягає стягненню 42 291 грн. заборгованості за відсотками.

Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» правомірно пред`явлено вимоги щодо стягнення тіла кредиту в розмірі 22 000 грн, однак відсотки за користування кредитними коштами були частково нараховані поза межами строку на який було укладено договір.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 5431678 від 10 січня 2024 року у сумі 66 041,00 грн, з яких: 22 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 42 291 грн заборгованість за процентами та 1750,00 грн. комісії.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» необхідно задовольнити частково, рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2025 року змінити в частині суми нарахованих відсотків за користування кредитом.

Щодо судових витрат.

За приписами ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір за подачу позову було сплачено позивачем на суму 2422,40 грн, а за подачу апеляційної скарги - 3633,60 грн, тому стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій підлягає 5662,36 грн, виходячи з розрахунку: (2422,40 х 93,5%(відсоток задоволених позовних вимог) = 2264,94 грн) + (3633,60 х 93,5 % = 3397,42 грн) = 5662,36 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.

Заочне рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2025 року змінити в частині суми заборгованості за відсотками за користування кредитом, відповідно змінивши суму загальної заборгованості, судові витрати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () заборгованість за кредитним договором № 5431678 від 10 січня 2024 року у сумі 66 041 (шістдесят шість тисяч сорок одна) грн, з яких: 22 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 42 291 грн заборгованість за процентами та 1750,00 грн. комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції 2 264,94 грн, за подання апеляційної скарги в розмірі 3 397,42 грн, а всього 5 662,36 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2025 року

Судді Є.Є. Мальцева

В.А.Девляшевський

О.О. Томин