Справа № 510/398/25
Провадження № 510/1339/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2025 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошкова І.Д.

за участю: секретаря Березенко С.П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач просила розглянути справу у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що надала письмову заяву.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі та участі позивача, про що надав відповідну заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалою від 08.07.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 08.09.2025 року о 09:45 годині, про що було повідомлено сторін у справі.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . За життя йому належало: житловий будинок із надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно записів по господарської книги № 1 (2016-2024рр.), особовий рахунок НОМЕР_1 в с. Нагірне Ізмаїльського району Одеської області, земельна ділянка, площею 0,2500 га., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 396865, земельна ділянка, площею 0,1401 га., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 396864, земельна ділянка, площею 1,64 га., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД № 019579, земельна ділянка, площею 1,88 га., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_4 , державним нотаріусом Ренійської державної нотаріальної контори від 24.01.2008р., реєстр № 245, земельні ділянки площею 0,7617 га., на підставі рішення Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області № 303-УІІ від 16.10.2020 року, земельна ділянка площею 0,7617 га.

На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, 13.11.2023р. склав заповіт на ім`я позивача на усе належне йому майно. Тому спадкоємство здійснюється за заповітом. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу № 188/2024. Відповідач по справі (дружина спадкодавця) у встановлений законом строк звернулась до нотаріусу із заявою про відмову від спадщини на користь позивача.

Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_3 та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплене заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємицею за заповітом (ст. 1223 ЦК України). Вона у встановлений законом строк подала до нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Відповідач по справі на спадщину позивача не претендує. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у її діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову від 25.01.2025р., у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом та законом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом та законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на:

житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку, площею 0,2500 га. (із кадастровим номером: :02:001:0362), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

земельну ділянку, площею 0,1401 га. (із кадастровим номером: :02:001:0383), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства;

земельну ділянку, площею 1,64 га. (із кадастровим номером: :01:006:0223), розташовану на території Ренійської міської ради (колишня Нагірненська сільська рада) Ізмаїльського району Одеської області (масив № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 ), цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельну ділянку, площею 1,88 га. (із кадастровим номером: :01:006:0225), розташовану на території Ренійської міської ради (колишня Нагірненська сільська рада) Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельну ділянку площею 0,7617 га. (кадастровий номер: :01:007:0702), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ренійської міської ради (колишня Нагірненська сільська рада) Ізмаїльського району Одеської області (за межами населеного пункту);

земельну ділянку площею 0,7617 га. (кадастровий номер: :01:007:0664), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ренійської міської ради (колишня Нагірненська сільська рада) Ізмаїльського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков