Справа № 132/999/25
Провадження № 2/132/574/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" вересня 2025 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:головуючого судді Павленко І.В.

за участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калинівкаі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 05.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», було укладено електронний договір № 4446129 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 4000 грн., строк кредиту 364 дні: з 05.03.2024 до 03.03.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів-кожні 26 днів. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 4000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач своїх обов`язків не виконав та кошти не повернув.

У подальшому, 25.10.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, за яким ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» отримало право грошової вимоги за договорами, в тому числі за договором № 4446129, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 від 05.03.2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 25.10.2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги в сумі 29500 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 4000 грн., заборгованості за процентами 23500 грн., штрафні санкції 2000 грн.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідача було повідомлено в особистому кабінеті.

Станом на дату укладання Договору факторингу від 25.10.2024 року №25/10/2024, строк дії Договору №4446129 від 05.03.2024 року не закінчився.

А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 26.10.2024 року по 03.03.2025 року (129 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 12900 грн.

Всупереч умовам кредитного договору, ОСОБА_1 своїх боргових зобов`язань не виконав, після відступлення права грошової вимоги жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, а ні на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а ні на рахунки первісного кредитору не здійснив. Загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» становить 40400 грн., що складається з 4000 грн - тіла кредиту; 23500 грн - нарахованих процентів первісним кредитором; 12900 грн - нарахованих позивачем процентів за 129 календарних днів.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованость за кредитним договором, судові витрати, які складаються з 2422,40 грн. судового збору та 10000 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до рішення єдиного учасника № 251124/1 від 25.11.2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», змінено найменування Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Ухвалою суду від 08.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області 07.05.2025 було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

29.05.2025 судом отримано інформацію відповідно до ухвали суду про витребування доказів від 07.05.2025.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання повісток про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, та здійснення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав.

Оскільки представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», було укладено електронний договір № 4446129 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 4000 грн., строк кредиту 364 дні: з 05.03.2024 до 03.03.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів-кожні 26 днів. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 4000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

Відповідно до довідки ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 01.11.2024 № 03, 05.03.2024 року було проведено успішний переказ коштів на картку клієнта в сумі 4000 грн, на картковий рахунок позичальника, маска картки № НОМЕР_1 о 16:34 год.

На виконання ухвали Калинівського районного суду Вінницької області про витребування доказів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було ініційовано детальну перевірку в ході якої було підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) Банком було емітовано платіжку картку № НОМЕР_3 , на яку 05.03.2024 року було зараховано платіж у сумі 4000 грн.

25.10.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, за яким ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» отримало право грошової вимоги за договорами, в тому числі за договором № 4446129, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 від 05.03.2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 25.10.2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги в сумі 40400 грн, у тому числі: 4000 грн - тіло кредиту; 23500 грн - нараховані проценти первісним кредитором; 12900 грн - нараховані позивачем проценти за 129 календарних днів.

Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання.

Після укладення Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, а ні на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а ні на рахунки первісного кредитора.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, визначено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд погоджується з вимогами позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредиту в сумі 40400 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 4000 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором 23500 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «Фінтраст Капітал» («Фінтраст Україна») за 129 календарних днів 12900 грн. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем.

Позивачем надано суду письмову форму укладеного між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» кредитного договору.

Наданою довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 01.11.2024 № 03, підтверджується, що ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої обов`язки за договором. В той час, як матеріали справи не містять доказів, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання. Згідно матеріалів справи має заборгованість за тілом кредиту в загальному розмірі 4000 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Відносно вимог про стягнення відсотків за користування позикою суд зазначає таке.

Згідно з частиною першоюстатті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другоїстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Зі змісту договору вбачається, що сторони погодили сплату процентів за користування кредитними коштами та строк дії договору - 364 дні, тобто, до 03.03.2025 року.

Відповідно до умов договору, відповідач ОСОБА_1 до 03.03.2025 не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту, тому відсотки повинні йому нараховуватись за стандартною відсотковою ставкою.

В період з 05.03.2024 по 25.10.2024 року включно первісним кредитором були нараховані відсотки за 235 днів. Сума відсотків склала 23500 грн, що збігається з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, та витягом з Реєстру боржників, за яким ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги в сумі 40400 грн (4000+23500+12900 грн).

Після відступлення права грошової вимоги, позивач ТОВ «Фінтраст Капітал» («ФК «Фінтраст Україна») в межах строку дії договору за період з 26.10.2024 по 03.03.2025 року за 129 календарних дні донарахував відповідачу ОСОБА_1 12900 грн заборгованості зі сплати відсотків (4000*2,5%*129).

Враховуючи викладене, наявні підстави для стягнення з відповідача відсотків у заявленому розмірі (23500+12900, що разом складає 36 400 грн) за період, який є в межах дії кредитного договору.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором споживчого кредиту в сумі 40400 грн, у тому числі 4000 грн заборгованість за тілом, 36400 грн борг за відсотками.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Столітнім М.М. надано суду:

- копію договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на представництво інтересів клієнта;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;

- копію заявки № 73235 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 р;

- рахунок на оплату №7323-21/03-2025 від 21.03.2025 на суму 10000 гривень;

- копію акту № 7323 прийому-передачі виконаних робіт від 21.03.2025 року.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою, п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Така правова позиція викладена в Постановах ВС від 18.03.2021 року у справі № 910/156/21/19 та від 28.04.2021 року у справі № 910/12591/18.

За таких обставин, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правової допомоги, відсутність клопотання іншої сторони про їх зменшення, суд приходить до висновку про задоволення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 19, 76-82 ,141, 258, 259, 280, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» («Фінтраст Україна») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором № 4446129 від 05.03.2024 в розмірі 40400 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 4000 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих процентів за первісним кредитором 23 500 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 129 календарних днів 12 900 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ