Категорія 11 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

15 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Володимира Васильовича про ухвалення додаткового рішення

у цивільній справі №295/10631/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2025 року

встановив:

У липні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні прибудованим погребом під квартирою АДРЕСА_1 відповідно до порядку землекористування, встановленого рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.05.2011 року, яким встановлено обмежене користування ОСОБА_1 2 м.кв. для проходу в прибудинковий погріб, та зобов`язати останнього не чинити перешкод у користуванні погребом, надавши безперешкодний доступ до входу у погріб шляхом знесення частини паркану, який загороджує прохід у погріб. Також просила стягнути з відповідача 24 000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовлено.

06 серпня 2025 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ткачука В.В. про ухвалення додаткового рішення. У заяві представник просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

На обґрунтування заяви вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ним було подано заяву від 12.09.2024 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат до заяви було долучено копії договору про надання правничої допомоги, додатку до нього та акта приймання-передачі наданих послуг.

Зазначає, що Богунський районний суд м. Житомира ухвалюючи рішення від 20 лютого 2025 року не вирішив питання щодо розподілу понесених відповідачем судових витрат. Аналогічно, при перегляді справи Житомирський апеляційний суд у своїй постанові від 04 серпня 2025 року також не вирішив це питання.

Звертає увагу, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. був погоджений між адвокатом та клієнтом у фіксованому розмірі, що підтверджується договором та додатком до нього. Склад та обсяг наданих послуг деталізовано в акті приймання-передачі від 12.09.2024.

11 вересня 2025 року від ОСОБА_2 надійшло заперечення, у якому просить відмовити в задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Ткачука В.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі № 295/10631/24. У запереченні вказує, що у поданій представником відповідача заяві зазначається сума витрат у розмірі 15 000,00 грн., однак не надано належних доказів фактичної сплати коштів; відсутній деталізований опис наданих послуг; не доведено, що витрати співмірні характеру справи та обсягу роботи адвоката. Зокрема, адвокат відповідача не приймав участі в апеляційній інстанції і не надав апеляційному суду до закінчення судових дебатів заяви про стягнення судових витрат згідно ч.8 ст.141 ЦПК, що є обов`язковою умовою для розгляду доказів після ухвалення рішення.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами статті 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 суд зазначив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4статті 263 ЦПК України).

Таким чином, необхідною обставиною для ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат є неможливість подання стороною доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Щодо відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що заява в цій частині не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача адвокат Ткачук В.В. подав відзив на позовну заяву, у якому просив стягнути на користь відповідача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Разом із запереченням на відповідь на відзив представник відповідача подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 15 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат до заяви долучив договір про надання правничої допомоги №0087-24 від 27 серпня 2024 року, Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №0087-24 від 27 серпня 2024 року, Акт приймання-передачі наданих послуг від 12.09.2024 №б/н.

В заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення від 20 лютого 2025 року, не вирішив питання щодо розподілу понесених відповідачем судових витрат.

В той же час, матеріалами справи встановлено, що ні з заявою про ухвалення додаткового рішення до суду першої інстанції, ні з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції в частині не вирішення питання про стягнення понесених стороною відповідача витрат на правничу допомогу, сторона відповідача не зверталася.

Таким чином, на переконання колегії суддів вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у суді першої інстанції, не підлягають до задоволення апеляційним судом.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у апеляційному суді, колегія зазначає наступне.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив стягнути за результатами апеляційного перегляду справи з позивача на користь відповідача на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., проте доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката до ухвалення апеляційним судом постанови від 04 серпня 2025 року не надав.

06 серпня 2025 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ткачука В.В. про ухвалення додаткового рішення. У заяві просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

11 серпня 2025 року представником відповідача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у апеляційному суді та їх відшкодування було надано: Акт № б/н приймання-передачі наданих послуг від 08.08.2025, ордер про надання правничої допомоги та докази направлення понесення витрат на правову допомогу у апеляційному суді позивачу.

За змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, можуть бути подані як до закінчення судових дебатів у справі, так і протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 83 ЦПК України).

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що заяву із доказами понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції адвокат Ткачук В.В. подав до апеляційного суду 11 серпня 2025 року, тобто з пропуском після спливу строку встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, не навівши при цьому поважних причин неможливості подання їх у визначений законом строк , що є підставою для залишення заяви про розподіл додаткових судових витрат відповідача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції без розгляду.

Керуючись ст. 259, 270, 381, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Володимира Васильовича про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, що понесені в суді першої інстанції.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Володимира Васильовича про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, що понесені в суді апеляційної інстанції залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий Судді