Справа № 203/574/24
Провадження № 2/0203/1577/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

за участю: представника позивача адвоката Гейко В.І.,

представника відповідача адвоката Шурина І.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гейка Валерія Івановича про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

В провадженні Центрального районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння.

19 серпня 2025 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову шляхом залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Представник позивача у засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви.

Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Право на пред`явлення позову, як і право на звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду, належить до дискреційних повноважень позивача.

Крім цього, 03 лютого 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 683/1861/19, провадження № 61-12483св22 (ЄДРСРУ № 108766205) досліджував питання щодо права сторони процесу на подання заяви про залишення позову або частини позовних вимог без розгляду.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

Згідно із положеннями п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду (п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України).

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі № 308/13199/17, від 04 квітня 2022 у справі № 441/1609/19).

Враховуючи наведене, відсутня законодавча заборона на постановлення ухвали про залишення без розгляду частини позовних вимог. При цьому така заборона суперечила б положеннями частини першої, третьої статті 13 ЦПК України.

Схожий правовий висновок було висловлено Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 202/11928/14-ц, від 22 березня 2021 року у справі № 753/8125/17.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, а тому позов у частині позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу слід залишити без розгляду.

Згідно ч.5 ст.259 ЦПК України ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 13, 49, 257, 260 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гейка Валерія Івановича про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Позовну заяву в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя С.В. Єдаменко