Провадження № 2/686/6538/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.09.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гайдуку А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У липні 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп»» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 30.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101767590, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4500,00 грн., строком на 105 днів, з 30.06.2023 року, шляхом переказу на платіжну картку НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом та комісією.

Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту, комісію та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов Кредитного договору. У зв`язку із порушенням зобов`язань заборгованості за кредитним договором станом на 09.07.2025 року становить 18516,28 грн., яка складається з: 720,00 грн. сума заборгованості за кредитом, 16941,28 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 855,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту.

03.01.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено договір факторингу №03012025, відповідно до умов якого право вимоги за договором про споживчий кредит №101767590 від 30.06.2023 року перейшло на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП».

Так, відповідно до витягу з Акту приймання-передачі прав 2 від 25.09.2024 року до Договору факторингу №03012025 від 03.01.2025 року ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 18516,28 грн., яка складається з: 720,00 грн. сума заборгованості за кредитом, 16941,28 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 855,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту.

Таким чином, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості у розмірі 18516,28 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 14.07.2025 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві клопотав про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, відзив на позов не надіслав.

За таких обставин в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки проти цього не заперечував представник позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101767590, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4500,00 грн., строком на 105 днів з 30.06.2023 року, і складається з пільгового та поточного періоду.

Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15.07.2023 року (рекомендована дата платежу). (п.1.3.1 договору).

Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 13.10.2023 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2 договору).

Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 15.07.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 13.10.2023 (останнього дня строку кредитування) (п.1.4 договору).

Згідно п.1.5. договору, загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 2205.00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 6705,00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 14355.00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 18855,00 гривень.

Комісія за надання кредиту: 855.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1.).

Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1350.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2. договору).

Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 12150.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3. договору).

Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору (п.1.6 договору).

Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 473121*21 (п. 2.1. договору).

Згідно п.2.2.2 договору, сторони погодили, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору.

У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахуванням пролонгації має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п. 1.5.3 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст..625 ЦК України (п.4.2 договору).

Відповідно до п.6.1 та п.6.5 договору, цей договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Сторони погодили, згідно п.7.1 договору, що цей договір набуває чинності з моменту його укладання в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього договору складає період, що починається з моменту його укладання і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості), згідно п.1.3, п.1.4 договору. Якщо станом цю дату зобов`язання позичальника та/або кредитодавця залишаються невиконаними/неналежно виконаними цей договір діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису підтвердив, що отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування, про інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту та про інші важливі аспекти.

Дані обставини підтверджуються копією договору про споживчий кредит №101767590 від 30.06.2023 року, додатком №1 до Договору про споживчий кредит №101767590 від 30.06.2023 року, паспортом споживчого кредиту №101767590, графіком платежів до споживчого кредиту №101767590, розрахунком ТОВ «Мілоан» заборгованості за період з 30.06.2023 року по 03.01.2025 року, квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № від 30.06.2025 року, згідно якої вбачається, що 30.06.2023 року було успішно перераховано кошти в розмірі 4500 грн. на платіжну карту клієнта 473121*21 від ТОВ «Мілоан».

03.01.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено договір факторингу №03012025, відповідно до умов якого право вимоги за договором про споживчий кредит №101767590 від 30.06.2023 року перейшло на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП».

Так, відповідно до витягу з Акту приймання-передачі прав 2 від 25.09.2024 року до Договору факторингу №03012025 від 03.01.2025 року ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 18516,28 грн., яка складається з: 720,00 грн. сума заборгованості за кредитом, 16941,28 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 855,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту.

13.03.2025 ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості за Договором про споживчий кредит №101767590 від 30.06.2023 року, згідно якої відповідача було повідомлено про зміну кредитора, та про існування заборгованості яку необхідно сплатити новому кредитору протягом 7 днів з дати отримання вимоги.

Однак, відповідач не повернув своєчасно суму кредиту, комісії та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню коштів, а тому заборгованість по кредитному договору підлягає стягненню за рішенням суду.

Відповідачем кредитний договір не оспорювався, доказів спростування наявної заборгованості останнім не надано.

Отже, досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та товариством, невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань.

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Враховуючи факт підписання відповідачем ОСОБА_1 електронного договору №101767590 від 30.06.2023, шляхом використання електронного підпису, суд вважає, що укладення даного договору відбулось, що узгоджується зі ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію».

Отже, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами.

ОСОБА_1 отримані кошти у повному обсязі не повернув, тому вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі кредиту, і підлягають задоволенню.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит №101767590 від 30.06.2023 року в розмірі 18516,28 грн., яка складається з: 720,00 грн. сума заборгованості за кредитом, 16941,28 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 855,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн., що підтверджується копією договору про надання правової допомоги №011-25 від 03.03.2025 року, копією акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №011-25 від 03.03.2025 року та детальним описом робіт.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, а саме: копією договору №01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024, укладений між адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" та ТОВ «Коллект Центр», заявки на надання юридичної допомоги №397 від 01.03.2025, витягом з акту №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Дослідивши подані представником позивача докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 7000 грн. є завищеним та не співмірним зі складністю справи, з виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Суд враховує, що предмет спору у даній справі є однотипним, а тому не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних та судової практики; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; позовна заява не потребувала складних правових досліджень та значного аналізу справи, не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи.

Відтак, суд вважає, що обґрунтованими та співмірними в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Також, при зверненні до суду позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору за подання позову.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідачки; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати у справі, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 4000,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-260 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп»» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, 10) заборгованість за кредитним договором №101767590 від 30.06.2023 року в загальному розмірі 18516,28 грн., а також судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 17.09.2025 року.

Суддя Сергій Стефанишин