КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ск/824/37/2025
справа №824/79/25
УХВАЛА

Іменем України

16 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Таргоній Д.О., за участі секретаря судового засідання - Доброванової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою VILAVI UNIONENTERPRISES LIMITED(Республіка Кіпр), яка подана представником Водзінським Олександром Васильовичем , про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 05 червня 2025 року у справі №397/2024 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОЛІЯ» до VILAVI UNIONENTERPRISES LIMITED(Республіка Кіпр) про стягнення 7 512 943,34 гривень збитків, а також витрат зі сплати арбітражного збору та витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява VILAVI UNION ENTERPRISES LIMITED (Республіка Кіпр), яка подана Водзінським Олександром Васильовичем , про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 05 червня 2025 року у справі №397/2024 .

Заява мотивована тим, що Постановою Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України (далі за текстом - МКАС) від 13.11.2024 прийнято до провадження №397/2024 позов ТОВ «Укролія» (Україна) до Vilavi Union Enterprises Limited (Республіка Кіпр) про стягнення 7 512 943,34 грн. збитків, витрат на оплату арбітражного збору та витрат на правову допомогу.

Постановою Президента Торгово-промислової палати України від 24.02.2025 призначено одноособового арбітра у справі №397/2024 Тетяну Захарченко

Розгляд справи здійснювався у місті Київ, у відповідності до регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Рішенням МКАС від 05.06.2025 вирішено стягнути з Vilavi Union Enterprises Limited (далі за текстом також - Заявник або Компанія) на користь ТОВ «Укролія» (далі за текстом також - Позивач) 7 512 943,34 грн збитків, а також 287 630,75 грн витрат зі сплати арбітражного збору, а всього 7 800 574,09 грн.

Також сторонам відмовлено у задоволенні їх вимог про покладення на протилежну сторону витрат на правову допомогу.

Вказане рішення МКАС представником Vilavi Union Enterprises Limited Vilavi Union Enterprises Limited адвокатом Водзінським О.В. отримано 16.05.2025 року.

Vilavi Union Enterprises Limited вважає, що рішення МКАС підлягає скасуванню оскільки воно винесене щодо не передбаченого арбітражною угодою спору та містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди (абз. 4 п. 1) ч. 2 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», п. 2) ч. 1 ст. 458 ЦПК України), об`єкт спору не може бути предметом розгляду за законодавством України ( абз. 2 п. 2) ч. 2 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»), а саме рішення суперечить публічному порядку (абз. 3 п. 2) ч. 2 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж») України з огляду на наступне.

У відповідності до п.п. 1.1, 2.1. Контракту №022021-Р від 17.02.2021 року (далі - Контракт) ТОВ «Укролія» (далі - Продавець) зобов`язалась продати на користь Vilavi Union Enterprises Limited (Покупець) олію соняшникову нерафіновану високоолеїнову, країна походження - Україна, наливом в кількості 1250,00 метричних тон +/- 5% за вибором Продавця по вказаній у Контракті ціні.

У пункті 3.1.Контракту сторони погодили, що терміни відвантаження Товару за Контрактом - 01.03.2021-14.03.2021 (включно).

Поставка Товару здійснювалась на умовах СРТ - «Іллічівський олійножирновий комбінат» Україні, 68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 45, для вантажного автотранспорту згідно Incoterms 2020 (п. 4.1 Контракту).

Згідно наданих інструкцій Покупця, одержання Товару по даному Контракту здійснює Публічне акціонерне товариство «Іллічівський олійножирновий комбінат (ПАТ «ІОЖК»), Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 45, (далі - Термінал). Код вантажоотримувача:2827, станція призначення - ст. Чорноморськ - Порт, під`їдні колії ПАТ «ІОЖК», Код станції 40200 (п. 4.2 Контракту).

26.02.2021 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Контракту у відповідності до якої, серед іншого, сторони погодили доповнити Контракт пунктом 4.20 наступного змісту:

«4.20 Товар згідно даного Контракту відвантажується в квоту Fenix Commodity Trading AG, Switzerland».

На виконання умов Контракту протягом березня 2021 року Продавцем здійснено поставку Товару загальною кількістю 1205,16 тонн, що підтверджується товарно-транспортними накладними, доданими до позовної заяви.

В подальшому на виконання умов Контракту Vilavi Union Enterprises Limited здійснило повний розрахунок за товар в сумі 1 626 966,00 доларів США, що підтверджується виписками з рахунку у банку ING.

Заявник вказує, що у відповідності до п. 9.2 Контракту, сторони визначили межі застосування арбітражної угоди наступним чином: усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути протягом виконання Контракту або у зв`язку з ним підлягають арбітражному врегулюванню у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-Промисловій палаті України (м. Київ) з одним арбітражним суддею. При цьому, сторони Контракту погодили, що розгляд спорів за Контрактом буде здійснюватися із застосуванням матеріального та процесуального права України.

Однак, Контрактом на встановлено безумовного обов`язку заявника щодо вивезення Товару за межі митної території України, це не входить в обсяг його зобов`язань за Контрактом та не пов`язано з його виконанням ні зі сторони Позивача, ні зі сторони Заявника.

Заявник констатує, що його зобов`язання за Контрактом виконані належним чином та в повному обсязі. Тому немає жодних підстав стверджувати, що спір про бездіяльність Заявника з вивозу Товару за межі митної території України не відноситься до спору, який визнано сторонами як такий, що випливає з відносин, які виникли під час виконання Контракту, так і до спору, що пов`язаний з Контрактом. Зважаючи на це, МКАС безпідставно здійсним розгляд спору за відсутності згоди сторін на передачу такого спору на розгляд МКАС.

Поряд із цим, як зазначено в рішенні МКАС, до стягнення за Контрактом підлягала сума податку на додану вартість нібито сплачена ТОВ «Укролія» в якості податкового зобов`язання з податку на додану вартість. Арбітр прийшов до висновку, що сума сплаченого податку на додану вартість є прямими збитками ТОВ «Укролія» та підлягає стягненню на підставі Контракту.

Заявник вважає, що рішення про стягнення упущеної вигоди за Контрактом, який не передбачає стягнення такого виду збитків, виходить за межі регулювання арбітражної угоди.

Крім того, вказує, що суть спору - податкова природа взаємин сторін, отже спір не підлягає розгляду в порядку арбітражного узгодження, оскільки арбітраж не може підміняти собою податкову службу або інший державний суд, не може надавати оцінку діям у сфері реалізації публічного обов`язку щодо сплати податків, не може вирішувати питання, що прямо впливають на державні доходи та бюджетну політику.

Заявник також зазначає, що оскаржуване рішення МКАС є прикладом неправильного застосування норм матеріального права України, що призвело до порушення публічного порядку. Такими явними порушеннями є: визначення судом зобов`язання для Заявника, що не передбачене Контрактом та законом; визначення судом відповідальності за зобов`язанням, строк якого не визначений ні Контрактом, ні законом; застосування до Заявника відповідальності у вигляді стягнення упущеної вигоди, що не передбачено Контрактом; застосування відповідальності до Заявника без наявності та доведення складу господарського правопорушення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 липня 2025 року відкрито провадження у справі та запропоновано Позивачу надати заперечення на подану заяву.

20 серпня 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укролія» - адвокат Білоцерковець Н.В. подав письмові заперечення на заяву про оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

З викладеними у заяві доводами не погоджується, посилаючись на їх безпідставність.

Вказує, що положення Контракту (пункти 9.1 та 9.2) вказують на те, що ТОВ «Укролія» та Vilavi, як сторони Контракту погодили, що компетенція МКАС при ТПП України поширюється на усі спори, пов`язані з виконанням Контракту.

Представник Позивача звертає увагу суду на непослідовність поведінки Заявника щодо твердження про вихід Арбітражного суду за межі арбітражного застереження, адже Відповідач під час здійснення арбітражного розгляду справи №397/2024 жодним чином не заперечував щодо дотримання Арбітражним судом положень арбітражного застереження.

Зазначає, що ТОВ «Укролія» у справі № 397/2024 посилалось на наявність у Відповідача обов`язку за Контрактом з вивезення товару за межі митної території України, як на ключову підставу позову. Зважаючи на наведене, Vilavi не міг не знати, що відповідне питання входитиме до предмету розгляду у справі №397/2024, та про те, що на думку відповідача, МКАС при ТПП вийде за межі своєї компетенції при прийнятті рішення.

Натомість, протягом усього часу розгляду Арбітражним судом справи №397/2024 Відповідач не заперечував наявність компетенції у МКАС при ТПП України з відповідних питань, а навпаки, подавав документи по суті арбітражного розгляду, у яких наводив свою позицію по суті щодо наявності/відсутності у нього обов`язку із вивезення товару за межі митної території України, щодо характеру збитків, що виникли у Позивача та інш.

Представник Позивача вказує, що національний суд не наділений повноваженнями перевіряти правильність тлумачення МКАС при ТПП України умов Контракту, адже відповідне питання стосується виключно суті спору, оскільки випливає з умов Контракту та застосування Арбітражним судом норм матеріального права, а саме статті 8 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 (м. Відень).

Вважає також помилковими твердження Відповідача про те, що Арбітражний суд стягнув на користь ТОВ «Укролія» упущену вигоду, оскільки у даному випадку внаслідок невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Контрактом, а саме не номінування судна, нездійснення перевалки Товару з метою його подальшого вивезення за межі митної території України, Позивач був змушений нарахувати податкове зобов`язання з податку на додану вартість за ставкою 20% у відповідності до приписів Податкового кодексу України.

В той же час, Продавець, керуючись положеннями Контракту, враховуючи його мету, а також домовленість сторін щодо експорту, правомірно розраховуючи на добросовісність поведінки Відповідача в контексті виконання останнім своїх зобов`язань за Контрактом, мав намір оподаткувати відповідну господарську операцію з вивезення Товару за межі митної території України за нульовою ставкою.

Визначаючи ціну Контракту, сторони виходили з нульової ставки ПДВ, а не основної (20%), що призвело до встановлення ціни саме у розмірі 1 350 000,00 доларів США за 1 МТ.

Натомість Відповідач не виконав свого обов`язку за Контрактом щодо вивезення Товару за межі митної території України, що призвело до обов`язку Позивача оподаткувати відповідну господарську операцію ПДВ за ставкою 20%, а не за нульовою ставкою. Внаслідок чого, ТОВ «Укролія» було подано податкову декларацію з ПДВ за червень 2024 року, у якій в рядку 4.1. було нараховано податкові зобов`язання в сумі 7 512 943, 34 грн за списання Товару, чим зменшено податковий кредит, зокрема на суму податкових зобов`язань з ПДВ за операцію зі списання Товару - 7 512 943, 34 грн.

Представник Позивача зазначає, що за своєю правовою природою, податковий кредит не є очікуваним у майбутньому приростом у майні платника ПДВ, а є сумою витрат, які такий платник податків вже поніс у зв`язку , зокрема, з придбанням товарів, послуг, а отже податковому кредиту не притаманні ключові ознаки упущеної вигоди.

Вказує також на безпідставність доводів Заявника про те, що предметом спору у справі №397/2024 є податкова поведінка Позивача у зв`язку із чим відповідний предмет спору не може передаватися на розгляд МКАС при ТОПП України, а також про те, що оскаржуване Рішення суперечить публічному порядку.

Вважає, що Арбітражний суд не виходів за межі своїх повноважень та не втручався в державних податкових органів, а лише встановив факт нарахування та виконання податкового зобов`язання, а також факт проведення податкової перевірки, якою саме уповноваженим державним органом було підтверджено правильність нарахування ТОВ «Укролія» ПДВ за операцією по списанню Товару.

Обставини, встановлені Рішенням МКАС при ТПП України, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражним застереженням, та виключно стосовно Відповідача, як самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям, а також не впливає на бюджетні надходження, що спростовує доводи заяви про скасування арбітражного рішення.

У судовому засіданні представник Заявника, Vilavi Union Enterprises Limited, адвокат Водзінський О.В., підтримав подану заяву, просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Укролія» - адвокат Білоцерківець Н.В. проти задоволення заяви заперечував, просив рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи за заявою, доводи заяви та заперечення на неї, дослідивши матеріали арбітражної справи, суд приходить до висновку, що заява про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 05 червня 2025 року у справі №397/2024 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спір між ТОВ «Укролія» (Продавець) та VILAVI UNIONENTERPRISES LIMITED(Республіка Кіпр) (Покупець) виник з приводу неналежного виконання Відповідачем Контракту №022021-Р від 17.02.2021 року, за умовами якого Продавець продає, а Покупець приймає та оплачує олію соняшникову нерафіновану, високоолеїнову, країна походження - Україна (надалі - Товар), наливом.

Розділ 9 Контракту містить наступне арбітражне застереження:

9.1 Усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути протягом виконання даного Контракту або в зв`язку із ним, будуть вирішуватися шляхом переговорів між Сторонами.

9.2 Якщо угода не буде досягнута, питання підлягає арбітражному врегулюванню у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України (м. Київ) з одним арбітражним суддею. Мова засідання - російська. Сторони згодні, що розгляд спорів за Контрактом буде здійснюватися із застосуванням матеріального та процесуального права України. Рішення Міжнародного Комерційного Арбітражного Суду є обов`язковим для обох Сторін.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 05.06.2025 року стягнуто з VILAVI UNIONENTERPRISES LIMITED(Республіка Кіпр)на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укролія» 7 512 943,34 грн збитків, а також 287 630,75 грн витрат зі сплати арбітражного збору, а всього 7 800 574,09 грн. Відмовлено сторонам у задоволенні їх вимог про покладення на протилежну Сторону витрат на правову допомогу.

У відповідності до вимог частин першої, другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо:

1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною: або ця угода є недійсною законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки за законом України; або

б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або

2) суд визначить, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Аналогічні підстави для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу передбачені також статтею 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка заперечує проти законності такого рішення.

Державні суди і міжнародний комерційний арбітраж як юрисдикційні форми захисту цивільних прав є незалежними один від одного. Передумовою цього є визнання обов`язковості арбітражної угоди (стаття 3 Нью-Йоркської Конвенції 1958 року, стаття 5 Конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж, статті 7 і 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», пункт 6 частини першої статті 257 ЦПК України).

Водночас арбітражний розгляд справи як інститут приватного вирішення спору не виключає взаємодії із державними судами. Згідно із законодавством України державні суди виконують щодо міжнародного комерційного арбітражу дві функції: функцію сприяння і функцію контролю. Остання передбачає, у тому числі перевірку законності арбітражного рішення, що здійснюється під час розгляду заяви про скасування арбітражного рішення або про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення.

Рішення національного суду про скасування арбітражного рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України. Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване.

Відповідно до статті 5 Закону України 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Згідно статті 16 вказаного закону питання про компетенцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у кожній конкретній справі вирішує склад Арбітражного суду, який розглядає спір.

В силу положень статті 7 Закону Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України має право розглядати спори за наявності письмової угоди сторін про передачу спору, що виник між ними або може виникнути в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні, на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

Частиною другою статті 2 Регламенту МКАС при ТПП України передбачено, що якщо сторони домовилися про передачу спору в МКАС, вони ipso facto вважаються такими, що погодилися в письмовому вигляді на застосування Регламенту МКАС.

Зі змісту частини першої статті 4 Регламенту МКАС при ТПП України вбачається, що арбітражне застереження, що є частиною договору, повинно трактуватися як угода, яка не залежить від інших умов договору.

Відповідно до частин першої - третьої статті 5 Регламенту МКАС при ТПП України питання про компетенцію МКАС у конкретній справі вирішується складом Арбітражного суду, який розглядає спір. Заява про відсутність у МКАС компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначення арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що МКАС перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена відразу ж як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлене у ході арбітражного розгляду. Склад Арбітражного суду може у будь-якому з цих випадків прийняти до розгляду заяву, зроблену пізніше, якщо визнає затримку виправданою. Розглядаючи заяву про відсутність компетенції, у тому числі таку, яка ґрунтується на недійсності арбітражної угоди або неможливості її виконання, або втрати нею чинності, склад Арбітражного суду аналізує і оцінює положення арбітражної угоди з урахуванням поданих сторонами доказів.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладення договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).

Як зазначалося вище, за змістом розділу 9 Контракту №022021-Р від 17.02.2021 року, усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути протягом виконання даного Контракту або в зв`язку із ним, у випадку відсутності досягнутої між Сторонами угоди, підлягають арбітражному врегулюванню у Міжнародному Комерційному Арбітражному Суді при Торгово-Промисловій Палаті України (м. Київ) з одним арбітражним суддею.

Отже, пункти 9.1 та 9.2 Контракту є арбітражними застереженнями, які укладені сторонами у письмовій формі з дотриманням вимог статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", в яких останні визначили спосіб вирішення спорів між ними - шляхом арбітражу та обрали постійно діючий арбітраж, а саме: МКАС при ТПП України.

Контракт №022021-Р від 17 лютого 2021 року підписаний сторонами та в судовому порядку недійсним не визнавався.

Доводи Заявника про те, що Арбітражний суд вийшов за межі арбітражного застереження, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки фактично свідчать про незгоду Відповідача з прийнятим Арбітражним рішенням та спрямовані на перегляд Рішення МКАС при ТПП України по суті спору, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Посилання Заявника на те, що Арбітражний суд встановив наявність у відповідача обов`язку щодо вивезення товару за межі митної території України, який не передбачений умовами Контракту, а також на те, що вимоги Позивача стосуються стягнення упущеної вигоди, не можуть бути взяті до уваги як підстави для скасування Арбітражного рішення, оскільки вказані обставини безпосередньо стосуються предмету розгляду справи та оцінки правильності тлумачення Арбітражним судом умов Контракту та вимог законодавства, що виходить за межі повноважень суду.

Суд виходить із того, що спір між Сторонами виник з договірних відносин, які мають комерційний характер, цей спір відповідає предметній та суб`єктній юрисдикції МКАС при ТПП України, що встановлена в пунктах 2 і 3 Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України та в статті 3 Регламенту МКАС при ТПП України.

Крім того, зі зімсту Арбітражного рішення, зокрема, вбачається, що в ході арбітражного розгляду справи від Сторін не надходило заяв:

- про відсутність у МКАС при ТПП України компетенції на розгляд справи чи перевищення складом Арбітражного суду меж своєї компетенції в порядку, що передбачений статтею 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статтею 5 Регламенту МКАС при ТПП України;

- щодо недотримання умов арбітражного застереження, що міститься в Контракті №022021-Р від 17 лютого 2021 року, а також положень Регламенту МКАС при ТПП України та Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Відповідно до статті 4 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" сторона, яка знає про те, що яке-небудь положення цього Закону, від якого сторони можуть відступати, або яка-небудь вимога, згідно з арбітражною угодою, не були дотримані, і проте продовжує брати участь у арбітражному провадженні, не заявивши заперечень проти такого недотримування без невиправданої затримки, а якщо для цього передбачено будь-який строк, то протягом цього строку вважається такою, що відмовилась від свого права на заперечення.

У зв`язку із цим, в силу статті 4 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статті 44 Регламенту МКАС при ТПП України, Сторони вважаються такими, що відмовились від свого права на заперечення.

Заперечуючи проти рішення МКАС при ТПП України, Заявник також вважав, що воно порушує публічний порядок України.

Відповідно до підпункту "б" пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Під публічним порядком розуміють правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Порушення публічного порядку може стосуватися основоположних принципів як матеріального, так і процесуального права.

Як порушення процесуального публічного порядку потрібно розуміти ті процесуальні порушення, допущені арбітражним судом, які є підставою для його скасування відповідно до пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України. Такі підстави для скасування рішення арбітражного суду можуть бути застосовані у тому разі, якщо сторона, яка подала заяву про скасування арбітражного рішення, обґрунтовує таку заяву цими доводами.

Водночас підстави для скасування рішення арбітражного суду відповідно до пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК Українипідлягають перевірці судом ex officio.

Категорія публічного порядку застосовується не лише задля того, щоб захистити державу від таких іноземних арбітражних рішень, що порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя у країні визнання та виконання таких рішень. Очевидне неправильне застосування арбітражним судом фундаментальних норм національного матеріального права чи грубе порушення норм процесуального права також може призвести до порушення публічного порядку України та підлягає оцінці національним судом під час оскарження в ньому рішення комерційного арбітражу, розташованого у тій самій країні.

Відповідно, рішення МКАС при ТПП України також підлягають оцінці судом на предмет порушення публічного порядку України.

У таких висновках Верховний Суд керується тим, що публічний порядок України може бути порушено таким рішенням міжнародного комерційного арбітражного суду, під час постановлення якого істотно та очевидно порушено право на судовий захист. До таких порушень належать невідповідність рішення арбітражу виключній компетенції державного суду на вирішення такого спору або наявність рішення національного суду у спорі між тими ж сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав, що і спір, який розглядається арбітражним судом.

Порушення публічного порядку матиме місце також у тих випадках, коли рішенням арбітражного суду порушено:

1. Засадничі, фундаментальні принципи (засади) українського права, насамперед конституційні, основи правопорядку в Україні, а також основні засади цивільного права.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Відповідно до статті 3 ЦК Українизагальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення.

2. Загальноприйняті принципи моралі, законні інтереси осіб, суспільства та держави.

3. Основоположні принципи та норми міжнародного права, у тому числі міжнародно-правові стандарти прав людини.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 824/50/22 (провадження № 61-8593ав22).

У даній справи Заявник не надав до суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна.

Обставини, встановлені оскаржуваним рішенням МКАС при ТПП України, не стосуються суспільних, економічних і соціальних основ Держави Україна, рішення ухвалене у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та тільки стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання цього рішення не суперечить публічному порядку України, не заподіює шкоди її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

За таких обставин немає підстав для скасування рішення МКАС при ТПП України від 05 червня 2025 року у справі № 397/2024 у зв`язку з порушенням публічного порядку України.

Доводи заявника щодо порушення арбітражним рішенням публічного порядку України фактично зводяться до незгоди з правильністю застосування норм матеріального права, необхідності переоцінки доказів та спонукання до перегляду спору по суті, що процесуально є неприпустимим.

За таких обставин суд визнає недоведеною підставу для скасування рішення арбітражного суду у зв`язку з порушенням публічного порядку України.

З огляду на те, що заявником не наведено, а судом не встановлено підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 05 червня 2025 року у справі №397/2024 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОЛІЯ» до VILAVIUNION ENTERPRISESLIMITED (Республіка Кіпр) про стягнення 7 512 943,34 гривень збитків, в задоволенні заяви представника VILAVI UNIONENTERPRISES LIMITED(Республіка Кіпр) слід відмовити.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого заявником судового збору за подання заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу не проводиться згідно із статтею 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 23, 259, 268, 454, 457, 459, 460 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви VILAVIUNION ENTERPRISESLIMITED (Республіка Кіпр), яка подана представником Водзінським Олександром Васильовичем, про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 05 червня 2025 року у справі №397/2024- відмовити.

Залишити рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 05 червня 2025 року у справі №397/2024 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Київський апеляційний суд. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 18 вересня 2025 року.

Суддя: Д.О. Таргоній