справа №176/2860/25
провадження №2/176/1485/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

за участю секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «Дніпродзержинська», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати дійсним укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01 червня 1998 року, що зареєстрований Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним №005/038-Ж.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 01 червня 1998 року між нею та відповідачем, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 48,6 кв.м., та сараю № 20, площею 6,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належали продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 травня 1993 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 травня 1998 року.

Інвентаризаційна оцінка нерухомого майна склала: сарай 419,74 грн., квартира 9514,00 грн. Разом з тим, сарай було продано за 150 грн., квартиру за 44450,00 грн.

Вказує, що договір було укладено на виконання біржової угоди, зареєстрованої у Жовтоводському представництві Товарної біржі «Дніпродзержинська» під реєстраційним номером 005/038-Ж від 01 червня 1998 року.

Зазначене вище нерухоме майно позивачкою зареєстоване в Жовтоводському бюро технічної інвентаризації.

У той же час позивачка вказує, що на теперішній час вона не має можливості розпоряджатися придбаним об`єктом нерухомого майна та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки вказаний Договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений.

У зв`язку з викладеним позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивачка ОСОБА_1 належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явилась. При цьому, до початку судового засідання, подала до суду письмове клопотання про підтримання позовних вимог та проведення судового розгляду справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`явився, відзив на позов не подав.

Окрім направлення судових повісток відповідачам поштою, останні викликалися у судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення інших відповідачів про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не повідомили суд про поважність їх неявки в судові засідання, керуючись ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі судове рішення без участі відповідачівна підставі письмових доказів, які є у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Судом встановлено, що 01 червня 1998 року між нею та відповідачем, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 48,6 кв.м., та сараю № 20, площею 6,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належали продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 травня 1993 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 травня 1998 року.

Договір купівлі-продажу укладено на виконання біржової угоди, зареєстрованої на Жовтоводському представництві Товарної біржі «Дніпродзержинська» під реєстраційним номером 005/038-Ж.

Договір купівлі-продажу зареєстровано Жовтоводським міжміським бюро технічної інвентаризації та видано паспорт на квартиру АДРЕСА_2 та технічний паспорт на сарай АДРЕСА_3 (а.с. 7-11).

Згідно виданих паспортів власником вищевказаної квартири та сараю зазначено ОСОБА_1 (а.с. 11-12).

Слід зазначити, що нотаріусом договір не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення.

Сторони виконали передбачені договором умови. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв.

Однак, на теперішній час позивачка не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не було посвідчено нотаріусом.

Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтями 391, 392 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що сторонами виконані всі умови договору купівлі-продажу нерухомості, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб та приходить до висновку про можливість визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01 червня 1998 року, що зареєстрований на товарній біржі «Дніпродзержинська» за №005/038-Ж.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», у відповідності до ст.ст. 334, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «Дніпродзержинська», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01 червня 1998 року, укладений між ОСОБА_1 , з одногу боку та ОСОБА_2 , з другого боку, зареєстрований Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» реєстраційний номер 005/038-Ж.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА