ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/71/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участі:

секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,

заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Ткаленко А.В.,

представника заінтересованої особи - Завальнюк Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог.

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні її рідного брата - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона з народження проживала з її рідним братом ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Брат був неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не мав. Після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, ОСОБА_2 мобілізувався до лав Збройних Сил України та брав безпосередню участь у бойових діях. 10.10.2023 року її брат отримав посвідчення Учасника бойових дій.

Вона перебувала на повному утриманні брата, який отримував значне грошове забезпечення, тому систематично надсилав кошти на її банківську картку. Вони з братом фактично вели спільне господарство, оскільки до початку його служби проживали разом в одній квартирі, вирішували спільні побутові питання, спільно харчувались.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її рідний брат ОСОБА_2 загинув захищаючи Батьківщину під час виконання обов`язків військової служби.

З огляду на викладене, просить суд встановити факт перебування її на утриманні у рідного брата - ОСОБА_2 .

Встановлення факту перебування на утриманні загиблого брата необхійдне їй для реалізації права на отримання матеріальних виплат, зокрема одноразової грошової допомоги, та гарантій, передбачених законодавством, у зв`язку зі смерю військовослужбовця, який був годувальником (а.с. 1-86, 94-107).

Позиція Міністерства оборони України.

07.10.2024 року представник заінтересованої особи Міністерства оборони України - Завальнюк Ж.В. надала суду письмові пояснення в обґрунтування яких посилається на те, що згідно із законодавством заявниця ОСОБА_1 не належить до жодної із категорій, яка має право на одержання одноразової грошової виплати. Крім того, заявниця не зверталась до жодного державного органу для отримання Довідки про підтвердження факту перебування особи на утриманні померлого годувальника. Докази, які надані до суду, зокрема скріни переписки з братом, підтверджують лише те, що заявниця періодично зверталася до брата з порханням надати їй кошти. До того ж, дані грошові перекази не були єдиним доходом заявниці. Не є підтвердженням факту утримання реєстрація ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 за однією адресою. Відсутні й інші докази, зокрема відомості про шлюб заявниці, про наявність на її утриманні неповнолітніх дітей, відомості про відсутність працевлаштування, тощо. З огляду на викладене, вважає недоведений факт утримання ОСОБА_1 її братом - ОСОБА_2 та просить суд прийняти одне із процесуальних рішень, а саме: закрити провадження у справі, залишити заяву без розгляду або відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі (а.с. 116-128).

Заперечення заявниці.

13.11.2024 року від представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Ткаленко А.В. надійшли заперечення на пояснення представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Завальнюк Ж.В., в яких вона зазначає, що іншого порядку встановлення факту перебування особи на утриманні, окрім судового, чинним законодавством України не передбачено. Водночас заявниця ОСОБА_1 , як рідна сестра загиблого, не позбавлена права звернутися до суду з відповідною заявою. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї, і ними можуть бути визнані й брати чи сестри загиблого. Просить суд задовольнити вимоги заявниці (а.с. 152-170).

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Заявниця ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом про народження №506, на підставі якого Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 32) та актовим записом про народження № 838, на підставі якого Відділом РАЦС Харківського РМК видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 33).

Батьками заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батько ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 є ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 від 10.10.2023 року (а.с. 34).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 32 років ОСОБА_2 помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 5750, на підставі якого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 36).

У відповідності до Довідки про причину сперті від 02.04.2024 року, причиною смерті ОСОБА_2 є ушкодження внаслідок військових дій, від інших вибухів та осколків (а.с. 35).

Станом на дату смерті ОСОБА_2 та заявниця ОСОБА_1 були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом Першої київської державної нотаріальної контори № 2507/02-14 від 14.05.2024 року (а.с. 37) та витягами з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 31, 89).

24.08.2024 року заявниця ОСОБА_1 звернулась ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Як вбачається з листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №29446 від 28.08.2024 року, наданого у відповідь на запит заявниці ОСОБА_1 , зазначено наступне. У редакції статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до батьків, одного з подружжя, або неповнолітньої дитини загиблого. До того ж заявниця не надала документального підтвердження про те, що вона перебувала на утриманні загиблого та є особою, яка має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги по ПКМУ №168 від 28.02.2022 року (а.с. 104).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надала суду покази, що вона є близькою подругою заявниці. Вона проживала з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її хлопцем в одній квартирі з вересня 2019 року по травень 2020 року. Протягом цього часу ОСОБА_2 постійно скидав ОСОБА_1 кошти на комуналку, на продукти, допомагав їй лікувати спину та купив їй телефон. В них, як у брата з сестрою, склались теплі та довірительні стосунки. Крім того, у випадках, коли ОСОБА_2 через проходження служби в Збройних Силах України не мав можливості вийти на зв`язок, ОСОБА_1 інколи зверталася за грошовою допомогою безпосередньо до неї. Інший брат заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_9 проживав за кордоном. Покази свідка узгоджуються з її письмовими поясненнями (а.с. 140-141).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні надала суду покази, що вона є рідною тіткою заявниці ОСОБА_1 , її братів - ОСОБА_2 та ОСОБА_9 . Її сестра померла, коли ОСОБА_1 тільки народилася, а батько - ще коли їй не було 18 років. ОСОБА_2 замінив заявниці батька, постійно допомагав фінансово, вони проживали в одній квартирі. За життя, вони з ОСОБА_1 завели спільного кота. Інший брат заявниці - ОСОБА_9 мав певні проблеми з психічним здоров`ям, стояв на обліку, проходив лікування. Після того, як йому стало краще, він виїхав до Польщі на заробітки. ОСОБА_1 періодично працювала, зокрема в косметичному салоні адміністратором, мала дохід. Покази свідка узгоджуються з її письмовими поясненнями (а.с. 128-139).

У матеріалах також містяться копії переписки в месенджері «Viber» (а.с. 39, 41, 43, 45, 47, 49, 51, 53, 55, 57-58, 60, 62, 64, 66, 68, 70, 73, 75, 77, 79-80); виписки по банківському рахунку ОСОБА_1 , в яких зазначені надходження грошових коштів від ОСОБА_2 (а.с. 40, 42, 44, 46, 48, 50, 52, 54, 56, 59, 61, 63, 65, 67, 69, 71-72, 74, 76, 78, 81).

Норми права та мотиви суду.

Встановлення факту перебування заявниці на утриманні брата, який загинув, має для заявниці юридичне значення і потрібне для отримання нею одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Виходячи з мети встановлення заявницею факту перебування на утриманні свого рідного брата, суду необхідно встановити, чи входить вона до кола осіб, що мають право на такі виплати згідно з вимогами, передбаченими Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (в редакції чинній на момент загибелі військовослужбовця).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Пунктом 2 Постанови № 168 (в редакції чинній на момент загибелі військовослужбовця) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на 07.02.2023, тобто на дату загибелі військовослужбовця) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Стаття 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає членів сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Таким чином, системне тлумачення положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на дату загибелі військовослужбовця) та положень статей 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги як утриманці загиблого військовослужбовця мають його члени сім`ї за одночасного існування двох умов: 1) вони є непрацездатними та 2) вони перебували на його утриманні.

Особи, які вважаються непрацездатними, вказані в ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а умови перебування на утриманні вказані в ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Матеріалами справи підтверджується, що заявниця проживала разом із братом, між ними існували тісні сімейні зв`язки, вони піклувалися одне про одного, а в період військової служби брат матеріально підтримував сестру, надаючи їй кошти на побутові витрати.

Водночас, як встановлено судом, на момент загибелі брата заявниця була повнолітньою особою, і доказів, які б підтверджували її належність до категорії непрацездатних членів сім`ї, передбачених ст. 30 Закону, матеріали справи не містять.

Окрім цього, до суду не подано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що заявниця була зайнята доглядом за малолітніми дітьми, братами, сестрами чи онуками годувальника, які не досягли восьмирічного віку, та що вона у зв`язку з цим не працювала. Так само не надано доказів відсутності у заявниці інших джерел доходів (заробітної плати, доходів від підприємницької діяльності, соціальних виплат), а також документів про наявність чи відсутність у неї майна, яке могло б забезпечувати її матеріальні потреби.

Сам по собі факт реєстрації чи спільного проживання за однією адресою, а також наявність переписки у месенджерах, не є достатніми та безумовними доказами перебування заявниці на утриманні брата. Разові грошові перекази чи допомога з боку брата, навіть якщо вони підтверджуються певними доказами, не можуть ототожнюватися із повним утриманням, оскільки не свідчать про постійну і виключну матеріальну залежність заявниці від померлого.

Висновок суду.

Оскільки заявниця не довела належними та допустимими доказами своєї належності до непрацездатних осіб, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також не підтвердила факту перебування на утриманні брата у розумінні ст. 31 цього Закону, підстав для задоволення її вимог суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 263-265, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.М. Осіпенко