П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 вересня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Кожух О.А.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1 Українського товариства сліпих» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2025 року, ухвалене суддею Кость В.В., в справі за позовом ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1 Українського товариства сліпих» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

встановив:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1 Українського товариства сліпих» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивує тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2023 року (справа №303/4843/22) було частково задоволено його позов до відповідача, шляхом визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору з ним, а також стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В подальшому, на підставі рішень Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2023 року (справа №303/8862/23), від 19.03.2024 року (справа №303/1063/24), від 24.09.2024 року (303/5568/24) на користь позивача з відповідача також було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2022 року по 19.07.2023 року, з 20.07.2023 по 12.01.2024 року, з 15.01.2024 по 28.06.2024.

Позивач обґрунтовує наявність підстав для звернення до суду з даним позовом тим, що директор підприємства виплачує йому середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі вищезазначених рішень суду, однак не викликає його на роботу та не забезпечує такою, а тому наявний факт вимушеного прогулу, викликаний протиправними діями роботодавця.

ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2024 року по 31.12.2024 року в сумі 20 196,00 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2025 року, позов задоволено.

Стягнуто з Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1 Українського товариства сліпих» на користь ОСОБА_1 20 196 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 без урахування податків та зборів.

Стягнуто з Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1 Українського товариства сліпих» в дохід держави суму 1 211,20 гривень судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням Підприємство об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1 Українського товариства сліпих», в інтересах якого діє адвокат Глагола Г.П., подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також таке не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що з 22.08.2023 між працівником і роботодавцем виникли повноцінні трудові відносини за яких працівник мав виконувати роботу, передбачену трудовим договором, однак ОСОБА_1 на роботу не виходив, що підтверджено табелем обліку робочого часу та актом про відсутність на роботі.

Позивач не надав суду докази, що підтверджують об`єктивність перешкод створених роботодавцем у виконанні ним трудових обов`язків з 01.07.2024 по 31.12.2024.

У запереченнях на апеляційну скаргу, які суд приймає до уваги як відзив на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, а доводи апеляційної скарги не обґрунтовані.

Просить звернути увагу, що роботодавець тільки листом від 04.03.2025 викликав його приступити до роботи. А 06.03.2025 він приступив до виконання своїх посадових обов`язків.

Доводи та міркування відповідача є голослівними та не відповідають обставинам справи. Події, описані відповідачем не стосуються даної справи.

У дане судове засідання з`явились: позивач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Адвокат Глагола Г.П., яка діє в інтересах Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1 Українського товариства сліпих», просила апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Підприємством об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих» існують трудові правовідносини.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2023 по справі №303/4843/22, позов ОСОБА_1 до відповідача задоволено частково та, як наслідок, визнано незаконним та скасовано наказ Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих» № 20 К від 29.04.2022 року про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_3 (надалі Наказ), стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2022 по 31.07.2022 без урахування податків і зборів у сумі 9 958,80 грн. (а.с. 16-17). Рішення набуло законної сили 21.08.2023.

Надалі, на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2023 по справі №303/8862/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до підприємства об`єднання громадян «Мукачівське Учбово-виробниче підприємство № 1» Українського товариства сліпих» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 38 759,00 гривень (а.с. 18-21). Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду, розрахунковий період за який суд здійснив стягнення середнього заробітку становить з 01.08.2022 по 19.07.2023. Вищезазначене рішення суду набуло законної сили 29.01.2024.

Згідно з рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2024 по справі №303/1063/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до підприємства об`єднання громадян «Мукачівське Учбово-виробниче підприємство № 1» Українського товариства сліпих» було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 19 456,40 гривень (а.с. 22-29) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.07.2023 по 12.01.2024 без урахування податків і зборів. Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення суду набуло законної сили 19.04.2024.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2024 по справі № 303/5568/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство № 1» Українського товариства сліпих» було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 18 384,00 гривень середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 15.01.2024 по 28.06.2024 без урахування податків і зборів.

Як вбачається із копії наказу №3/К від 04.01.2022 «Про встановлення неповного робочого часу ОСОБА_1 », позивачу було встановлено з 4 січня по 30 вересня 2022 року неповний робочий день тривалістю 4,0 години з понеділка по п`ятницю (з 09:00 о 13:00) з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу.

З довідки про середню заробітну плату (дохід) слідує, що середньогодинна заробітна плата ОСОБА_1 становить 38,30 грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Частиною першою ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника

або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію.

Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати.

Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі Порядок № 100).

Пунктом 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх випадках збереження

середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється

виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують

події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку № 100).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин.

У своїх доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що 22.08.2023 між працівником і роботодавцем виникли повноцінні трудові відносини за яких працівник мав виконувати роботу, передбачену трудовим договором, однак ОСОБА_1 на роботу не виходив, що підтверджено табелем обліку робочого часу та актом про відсутність на роботі. Позивач не довів об`єктивність перешкод створених роботодавцем у виконанні ним трудових обов`язків з 01.07.2024 по 31.12.2024.

З такими доводами колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на наступне.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2023 по справі №303/4843/22, позов ОСОБА_1 до відповідача задоволено частково та як наслідок, визнано незаконним та скасовано наказ Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих» № 20 К від 29.04.2022 року про призупинення дії трудового договору з Телегій Петром (надалі Наказ), стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2022 по 31.07.2022 без урахування податків і зборів у сумі 9 958,80 грн. Рішення набуло законної сили 21.08.2023.

Тобто, з 21.08.2023 між ОСОБА_1 та роботодавцем почалися повноцінні трудові відносини.

Позивач стверджує, що за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 роботодавець не забезпечував його роботою, а тому наявний вимушений прогул з вини роботодавця.

Намагаючись спростувати дані твердження позивача, Підприємство об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1 Українського товариства сліпих» в суді першої інстанції до відзиву на позовну заяву долучило акти про відсутність працівника з 08:00 по 12:00 за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 на робочому місці, а також долучили табелі обліку робочого часу помісячно, в яких зазначається, що ОСОБА_1 записано прогули за цей період.

Суд першої інстанції відзив на позовну заяву та додані до неї матеріали залишив без розгляду, оскільки у встановлений ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2025 строк, відзив не було подано, а тому на підставі ст. 126 ЦПК України документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована. При цьому докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи. Даний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.02.2024 у справі №910/12005/22.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив колегії суддів, що Акти про його відсутність на робочому місці та Табелі обліку робочого часу були протиправно складені посадовими особами аби не виплачувати зарплату за незабезпечення його роботою.

Та разом з цим у ході апеляційного розгляду представник відповідача адвокат Глагола Г. П. не змогла на вимогу апеляційного суду надати колегії суддів журнал реєстрації Актів відсутності працівника на робочому місці, заявивши, що такий відсутній на підприємстві, хоч долучені до матеріалів справи такі акти містять порядкові номери їх складання. Також не було надано книги (журнал) обліку табелів робочого часу, наявність якої на підприємстві є обов`язковою, так-як потрібна для достовірного обліку робочого часу та фінансової звітності.

Якщо керуватись даними, які містяться в наданих відповідачем табелях обліку робочого часу за місяці серпень грудень 2024 року, то за увесь цей період на протязі п`яти місяців позивач перебував у прогулі. Однак, такий стан речей давав би право роботодавцю негайно за наявності до того підстав звільнити працівника за прогул. Хоч матеріали справи не містять доказів того, що на протязі періоду часу з серпня по грудень місяці 2024 року позивача було звільнено відповідачем з роботи за прогул.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що твердження позивача стосовно того, що відповідач викликав його на роботу тільки 04.03.25 р. не позбавлено достовірності, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що коли вважати, що мав місце невихід позивача на роботу, то за цієї обставини відповідач мав зажадати від такої особи пояснення неявки на роботу і надання доказів звернення до позивача із відповідною вимогою щодо неявки на роботу. Таких доказів у спростування тверджень позивача, матеріали справи не містять.

А звідси, посилання відповідача на докази додані до відзиву на позовну заяву в суді першої інстанції, апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки такі докази подані з порушенням строків та є неспроможними в частині їх допустимості та достовірності.

Отже, апеляційний суд, приходить до обґрунтованих висновків, що рішення суду першої інстанції ухвалене із повним та всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, таке рішення відповідає чинним нормам матеріального та процесуального права, а тому на підставі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 12, 18, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1 Українського товариства сліпих», залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: