Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

представника позивача адвоката Штогрін В.С. 09.09.2025 р.,

представника відповідача адвоката Семенюк М.О. в судовому засіданні 09.09.2025 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

28.09.2023 р. представник позивача ОСОБА_1 адвокат Штогрін В.С. звернулася в Рівненський міський суд Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог вх. 449 від 09.01.2024 р. просить:

1. встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без шлюбу у період з 2009 р. по 11.05.2018 р.;

2. визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : автомобіль марки Mazda модель 6, 2012 року випуску, та частини об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

3. у порядку поділу спільного майна виділити у власність позивача 1/4 частини об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

4. стягнути з відповідача на її користь компенсацію частини реалізованого без згоди дружини транспортного засобу марки Mazda модель 6, 2012 року випуску, в розмірі половини суми, що вказана у висновку експерта від 06.11.2024 р.

В обґрунтування позову вказує, що позивач ОСОБА_1 з 2009 р. до реєстрації шлюбу проживала з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка.

12.05.2018 р. між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Рівненським МВДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис №264 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 ).

Спільних неповнолітніх дітей у них немає.

Сімейного життя, яке б ґрунтувалося на почуттях взаємної любові, дружби та поваги, у них не склалося.

Хоча до реєстрації шлюбу, вони з кінця 2009 року проживали разом як подружжя без реєстрації шлюбу у квартирі відповідача за адресою: АДРЕСА_2 . Проте вони завжди мріяли про власний будинок і тому у вересні 2010 р. вони придбали частину незавершеного будівництва (садовий будинок), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент придбання частини будинку позивачем спільно з відповідачем було прийнято рішення оформити вказаний об`єкт за відповідачем. Проте він був придбаний за спільні кошти подружжя і являється їхньою спільною власністю.

На підтвердження того, що даний об`єкт нерухомого майна є спільною власністю подружжя, був придбаний спільно подружжям, та позивач фактично весь час з моменту придбання даного будинку проживала там разом з відповідачем, свідчить і той факт, що ОСОБА_1 в період з 2014 р. по червень 2023 р. здійснювала збір та оплату добровільних внесків членів СТ «Світанок» на підтримання в належному стані систем водопостачання та енергопостачання за адресою свого фактичного проживання, а саме АДРЕСА_1 .

Дана інформація підтверджується довідкою СТ «Світанок», та даний факт можуть підтвердити свідки.

Проте під час їхнього спільного проживання уже як законного подружжя, на ґрунті несумісності характерів та поглядів на сімейне життя у них стали виникати непорозуміння, взаємна відчуженість, вони стали чужими людьми.

На даний час між ними припинено фактичні шлюбні стосунки, ніяких почуттів між ними не має, спільне проживання як подружжя між ними припинено, спільне господарство не ведеться.

На момент подачі даного позову шлюб між ними не розірвано, проте позивачем було подано до Рівненського міського суду Рівненської області позовну заяву про розірвання шлюбу.

Під час спільного проживання як подружжя придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності:

-автомобіль марки Mazda модель 6, 2012 року випуску, орієнтовною вартістю 12 290 доларів США, що на день подачі позову еквівалентно становить 470 755 грн. У зв`язку з тим, що фізичного доступу до автомобіля у позивача немає, відсутня можливість здійснити експертну оцінку, то вартість автомобіля Mazda модель 6, 2012 року випуску, визначена, виходячи із середньої ціни на автомобіль Mazda 6, визначеної на спеціалізованих сайтах по продажу автомобіля, а саме https://auto.ria.com/uk/.

-частини об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Оціночна вартість об`єкту незавершеного будівництва становить 2 811 805 грн. Тобто, оціночна вартість частини об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок) становить 1 405 902 грн. 50 коп.

Згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто.

Вказує, що відповідачем 25.10.2023 р. спірний транспортний засіб реалізовано на підставі договору купівлі-продажу третій особі, яка не є стороною у справі. Позивачка не претендує на залишення автомобіля собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією за цю частку. Вона навпаки дала згоду на те, щоб отримати грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль від відповідача.

Наводить положення ст. ст. 3, 60, 74 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, судову практику, а саме: висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 08.06.2016 р. у справі №6-2253цс15; у постанові ВСУ від 24.05.2017 р. №6-843цс17; у постанові ВП ВС від 21.11.2018 р. у справі №372/504/17, у постанові ВП ВС від 08.02.2022 р. у справі №290/3085/20.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02.10.2023 р. цивільну справу передано до Рівненського районного суду Рівненської області за підсудністю (а.с.22-23).

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 13.11.2023 р. прийнято цивільну справу до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання у справі (а.с. 30).

Ухвалою суду від 09.01.2024 р. прийнято заяву представника позивача адвоката Штогрін В.С. у цивільній справі №569/18692/23 про уточнення позовних вимог вх. №449 від 09.01.2024 р. до розгляду. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на уточнені позовні вимоги. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення (а.с. 115).

Ухвалою суду від 21.02.2024 р. клопотання представника позивача адвоката Штогрін В.С. про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи задоволено та призначено по справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено ПП "Експерт-Сервіс-Альфа", провадження у справі зупинено (а.с. 138-141).

Ухвалою суду від 27.03.2024 р. поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.04.2024 р. клопотання судового експерта Картавова Ю.О. про представлення для експертного обстеження вказаного у питаннях ухвали суду об`єкта експертного дослідження автомобіля Mazda 6 р.н. НОМЕР_2 задоволено; провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 10.12.2024 р. поновлено провадження у справі; призначено справу до підготовчого судового засідання та викликано в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою суду від 21.01.2025 р. закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті; в судове засідання викликано учасників справи.

У відзиві вх.21603 від 11.12.2023 р. представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Семенюк М.О. просить відмовити у позові повністю. В обґрунтування відзиву вказує, що інформація, зазначена у позові не відповідає дійсності, а позовні вимоги є безпідставними. Сторони перебували у шлюбі з 12.05.2018 р. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12.10.2023 р. шлюб розірвано. Позивач стверджує, що проживала з відповідачем як подружжя без реєстрації шлюбу з кінця 2009 року в його квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , однак це не так. Вказана квартира належить відповідачу, його колишній дружині ОСОБА_3 та двом синам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Житлова площа квартири становить 12.1 кв.м., це одна кімната. У 2009 році у даній квартирі були зареєстровані та фактично проживали відповідач разом із синами, що підтверджується долученою копією довідки від 08.12.2023 р. №32476.

Із позивачем у той час відповідач однією сім`єю не проживав та в сімейних стосунках не перебував, що можуть підтвердити свідки.

Позивач жодних доказів її проживання у той період з відповідачем не надає, крім того сини відповідача вже були дорослими чоловіками.

У позовній заяві про розірвання шлюбу позивач вказує, що жила з відповідачем з 2010 року, тому вона намагається викривити факти з метою відсудити у відповідача частку його будинку.

Відповідач із синами проживали у маленькій квартирі, у зв`язку з чим мали на меті придбати житло для того, щоб роз`їхатися.

Відповідач з 2006 року, а його син ОСОБА_6 з 2008 року здійснювали підприємницьку діяльність, що підтверджується відповідними витягами з реєстру та довідкою форми ОК-5, а тому мали заощадження для придбання нерухомості. Тому було прийнято рішення спільними зусиллями придбати будинок для відповідача та сина ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 залишити квартиру.

31.08.2010 р. вони оформили договір купівлі-продажу на незавершений будинок. Власниками майна є відповідач та ОСОБА_5 . Жодного відношення позивач до цього майна немає та участі у його придбанні не брала, що можуть підтвердити сини відповідача.

Придбаний незавершений будинок знаходиться в СТ «Світанок», членами якого з 31.08.2010 р. є відповідач та його син ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою. Стан нерухомості не дозволяв одразу туди переїжджати, а тому відповідач разом з сином проводили там будівельні та ремонтні роботи, які ще станом на сьогодні не завершені на 100%, що унеможливлює введення будинку в експлуатацію.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, головою садівничого товариства «Світанок» є ОСОБА_8 . Позивач не є членом садівничого товариства.

Сторони не проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, станом на 31.08.2010 р., тобто на момент купівлі спірного майна, то на нього не поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя, а тому дані позовні вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя частини об`єкта незавершеного будівництва не підлягають до задоволення.

Щодо визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та виділення у власність позивача частини автомобіля марки Mazda, модель 6, 2012 року випуску, то відповідач вказує, що з 2006 року він займався підприємницькою діяльністю, що полягала у наданні послуг з перевезення. Для цих цілей ним було придбано ряд транспортних засобів, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 . Всі ці транспортні засоби були придбані не в шлюбі, а тому вони є особистою власністю відповідача.

Автомобіль марки/модель DAF TE XF, 2002 року випуску, був відчужений 20.02.2019 р., а напівпричіп марки KRONE SDP 27, 2000 року випуску, був проданий 14.05.2019 р.

З інформації, отриманої із спеціалізованого сайту з продажу автомобіля https://auto.ria.com/uk/ вбачається, що вартість проданих транспортних засобів орієнтовно становить 7300 доларів США та 7600 доларів США, разом 14900 доларів США. Після цього, за гроші з продажу вищевказаних особистих автомобілів, відповідач замовив за кордоном спірний автомобіль Mazda, модель 6, 2012 року випуску.

На долученій копії податкової накладної №31397 наявна дата 26.06.2019 р., а на рахунку № НОМЕР_7 01.07.2019, що підтверджує купівлю спірного автомобіля одразу після продажу вищезазначених транспортних засобів.

02.07.2019 р. відповідач поклав необхідну суму, а саме 3204 доларів США на свою карту та здійснив оплату за даний автомобіль, що також підтверджується копіями квитанцій та довідкою АТ КБ «Приватбанк».

У вересні 2019 року даний автомобіль було переміщено через державний кордон та сплачено митні платежі, що засвідчено відповідними печатками на долученій копії податкової накладної та копією квитанції від 01.10.2019 р.

У подальшому 22.11.2019 р. спірний автомобіль було зареєстровано за відповідачем на підставі посвідчення митниці.

Наводить п.3 ч.1 ст.57 СК України та вказує, що позивач, мотивуючи свої вимоги, не надає жодного доказу того, що спірний автомобіль був придбаний в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти сторін.

Спірний автомобіль був придбаний за особисті кошти, тому він не підлягає поділу.

Відповідач постійно хворіє та має інвалідність, останні два роки він перебуває на утриманні свого сина ОСОБА_7 , який впродовж 2022-2023 років постійно переказує йому значні суми коштів на лікування та проживання. За ці кошти відповідач утримував позивача. Оскільки доходів, щоб повернути кошти у відповідача не має, єдиною можливістю компенсувати синові витрачені суми, було передати йому автомобіль. Тому 26.10.2023 р. відповідач відчужив спірний автомобіль ОСОБА_5 . Тому позовні вимоги щодо визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та виділення у власність позивача частини автомобіля марки Mazda, модель 6, 2012 року випуску не підлягають до задоволення.

У відповіді на відзив вх. 22029 від 18.12.2023 р. представник позивача адвокат Штогрін В.С. вказує, що на підтвердження факту проживання сторін як подружжя без реєстрації шлюбу з кінця квітня 2009 року в його квартирі за адресою: АДРЕСА_2 позивач долучає виписку з медичної карти, в якій зазначена домашня адреса позивача АДРЕСА_3 . Також вказує, що адресою реєстрації позивача є АДРЕСА_4 , а позивач проживала в СТ «Світанок» з моменту його придбання і до моменту розлучення. Щодо спірного т/з Mazda 6, то з моменту продажу автомобілів і до моменту купівлі спірного т/з пройшло кілька місяців, більше того, це не є доказом того, що за ці кошти був придбаний спірний автомобіль. Автомобіль Mazda 6 був придбаний у шлюбі за кошти, які сторони як подружжя відкладали на нього разом та підлягає поділу. Відповідач здійснив відчуження автомобіля, який належить спільно як подружжю без згоди позивача. У вересні відповідачу стало відомо про даний спір і 26.10.2023 р. без жодної згоди та відома він відчужив спірний автомобіль сину. Кошти у сина відповідач не брав у борг або позику, а тому обов`язку з повернення коштів у відповідача не виникало. Відчуження автомобіля без згоди позивача є недобросовісною поведінкою з боку відповідача (а.с.98-99).

У запереченні на відповідь на відзив вх. 22817 від 29.12.2023 р. представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, що долучена виписка з медичної картки позивача не є доказом у розумінні ст.76 ЦПК України та не доводить ні факту проживання, ні спільного побуту , взаємних прав та обов`язків сторін у 2009 році. Наводить судову практику, а саме: постанову ВС від 08.12.2021 р. у справі №531/295/19, постанову ВСУ від 23.09.2015 р. у справі №6-1026цс15; постанову ВП ВС від 03.07.2019 р. у справі №554/8023/15-ц, у постанові ВС від 05.10.2022 р. у справі №686/15993/21, від 09.11.2022 р. у справі №753/10315/19, від 16.11.2022 р. у справі №199/3941/20, від 03.05.2023 р. у справі №208/5484/20.

Сторони не проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, станом на 31.08.2010 р., на момент купівлі спірного об`єкта незавершеного будівництва, тому на нього не поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя.

Позивач стверджує, що відкладала разом із відповідачем кошти на спірний автомобіль, однак жодних доказів цього не надає, крім посилання на презумпцію спільного майна подружжя. Однак відчуження відповідачем 20.02.2019 р. та 14.05.2019 р. транспортних засобів DAF TE XF та Krone SDP 27 доводить, що спірний т/з був придбаний за особисті кошти відповідача, тому належить відповідачу на праві особистої приватної власності, тому він добросовісно його відчужив.

У відзиві на уточнену позовну заяву вх. 1334 від 23.01.2024 р. представник відповідача адвокат Семенюк М.О. вказує, що уточнену позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації частини транспортного засобу, відповідач не визнає із підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 08.12.2023 р. та запереченнях від 28.12.2023 р., адже спірний автомобіль було придбано за його особисті кошти.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовільнити. Представник позивача вказує, що реєстрація відповідача як ФОП з 2006 року, не свідчить про наявність у нього доходу. Так само як і не свідчать про наявність доходу у відповідача, долучені до матеріалів відзиву копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів на відповідача. Доказів щодо відчуження вказаних транспортних засобів відповідач не надає, так само як і відсутні докази за яку суму коштів вони були продані.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, підтримала заяви по суті справи, просить у задоволенні позову відмовити, також заперечує проти стягнення з відповідача судових витрат на оплату експертизи у розмірі 6200 грн.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи у судовому засіданні, показання свідків, допитавши позивача за її згодою за правилами свідка, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 з 25.10.1985 р. перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9 , який 28.03.2006 р. було розірвано, про що свідчать відмітки відділів реєстрації актових записів в м.Рівне у паспорті громадянина України відповідача ОСОБА_2 серія НОМЕР_8 (а.с.37).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 21.03.1990 р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20, 29, 37).

Як убачається з Довідки Департаменту ЦТ та ЗНАП РМР №32476 від 08.12.2023 р. про склад зареєстрований осіб у житловому приміщенні АДРЕСА_2 , у вказаній квартирі зареєстровані з 21.03.1990 р. відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його перша дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з 21.06.2004 р. його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та з 25.08.2005 р. його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.42).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.06.1993 р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.5).

Як убачається із свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1998 р., відповідачу ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_5 . Загальна площа квартири становить 31,1 кв.м., а житлова площа - 12,1 кв.м. (а.с.39).

Як убачається з поданої стороною відповідача інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на 01.12.2023 р., 28.03.2006 р. ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, та 13.12.2017 р. за власним рішенням припинено підприємницьку діяльність ФОП (а.с.47).

Як убачається із засвідченої представником відповідача адвокатом Семенюк М.О. копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 15.04.2006 р., відповідач ОСОБА_2 є власником т/з Renault Premium 1998 року випуску р.н. НОМЕР_9 (а.с.49), який 20.09.2013 р. на підставі довідки-рахунок серії ААВ №497273 від 19.09.2013 перереєстровано на нового власника, про що свідчить відповідь РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській області №31/133аз-17-2023 від 07.12.2023 р. (а.с. 51).

Як убачається із засвідченої представником відповідача адвокатом Семенюк М.О. копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 26.04.2006 р., відповідач ОСОБА_2 є власником т/з Schwarzmuller модель SPA 3/E 1996 року випуску р.н. НОМЕР_10 (а.с.49), який 05.12.2012 р. на підставі довідки-рахунок серії ДПІ №751785 від 04.12.2012 р. перереєстровано на нового власника, про що свідчить відповідь РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській області №31/133аз-17-2023 від 07.12.2023 р. (а.с. 51).

Як убачається з відповіді начальника ТСЦ №5641 Філія ГСЦ МВС В. Кухарчука від 02.08.2023 р. №31/55аз-17-5641-2023, 10.06.2008 р. за відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі біржової угоди №8031202 від 12.03.2008 р. зареєстровано в територіальному сервісному центрі №5641 транспортний засіб марки Skoda модель Octavia Elegance 1, 2004 року випуску, об`єм двигуна 1984 (а.с.11, 51), який як вказує представник відповідача у судовому засіданні перебуває у власності відповідача.

Як убачається з поданої стороною відповідача інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на 07.12.2023 р., 07.08.2008 р. син відповідача - ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець, та 27.04.2015 р. за власним рішенням припинено підприємницьку діяльність ФОП (а.с.48).

Як убачається із засвідченої представником відповідача адвокатом Семенюк М.О. копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 12.08.2009 р., відповідач ОСОБА_2 є власником т/з DAF модель TE 95 XF р.н. НОМЕР_11 (а.с.50), який 20.02.2019 р. на підставі договору купівлі-продажу №6948/19/000966 від 20.02.2019 р. укладеного суб`єктом господарювання перереєстровано на нового власника, про що свідчить відповідь РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській області №31/133аз-17-2023 від 07.12.2023 р. (а.с. 51 зворот).

Як убачається із засвідченої представником відповідача адвокатом Семенюк М.О. копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 13.08.2009 р., відповідач ОСОБА_2 є власником т/з KRONE SDP 27 напівпричіп бортовий тентований р.н. НОМЕР_12 (а.с.50), який 14.05.2019 р. на підставі договору купівлі-продажу №6329/19/019083 від 14.05.2019 р. укладеного суб`єктом господарювання перереєстровано на нового власника, про що свідчить відповідь РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській області №31/133аз-17-2023 від 07.12.2023 р. (а.с. 51 зворот).

Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки №348396313) від 28.09.2023, відповідно до договору купівлі-продажу №1367 від 31.08.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В., відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить частина об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0689. Інша вказаної нерухомості належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 (а.с.7)

Також відповідач ОСОБА_2 є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_13 , 01.07.2011 р. виконавчого комітету Староостропільської сільської ради. (а.с.7).

12.05.2018 р. сторони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклали шлюб, зареєстрований Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №624, (засвідчена позивачем копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_14 ) (а.с.6).

Позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.05.2018 р. видано органом 5614 паспорт громадянина України НОМЕР_15 (а.с. 4).

Як убачається з відповіді начальника ТСЦ №5641 Філія ГСЦ МВС В. Кухарчука від 02.08.2023 р. №31/55аз-17-5641-2023, 22.11.2019 р. за відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі вантажно-митної декларації №UA500650/2019/052713 від 03.10.2019 р., посвідчення митниці №ОD0143023 від 03.10.2019 р., зареєстровано в територіальному сервісному центрі №5641 транспортний засіб марки Mazda модель, 6, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2488 см. куб. Документи, що стали підставою для реєстрації транспортних засобів марки Skoda модель Octavia Elegance 1, 2004 року випуску, об`єм двигуна 1984 та марки Mazda модель 6, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2488, - знищені, у зв`язку із закінченням строків зберігання (три роки), на підставі п.203 Наказу МВС від 10.01.2014 р. №5 ДСК «Про затвердження переліку документів, що створені під час діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів підприємств та закладів охорони здоров`я, що належать до сфери управління МВС України із зазначенням строків зберігання документів». (а.с.11).

20.03.2023 р. відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено довічно третя група інвалідності, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ №492696 (а.с.58).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12.10.2023 р. у справі №569/13178/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено та розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.05.2018 р. Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №624.

Вказане рішення суду набрало законної сили 14.11.2023 р. (а.с.43-44). Як убачається зі змісту мотивувальної частини вказаного рішення суду: «…Хоча до реєстрації шлюбі з 2010 року проживали разом як подружжя без реєстрації шлюбу, проте під час спільного проживання вже як подружжя на грунті несумісності характерів та поглядів на сімейне життя у них стали виникати непорозуміння, скандали, взаємна відчуженість, стали чужими людьми… Між ними припинено фактичні шлюбні стосунки, ніяких почуттів немає, проживають за різними адресами, спільне господарство не ведеться.

…У відзиві на позовну заяву відповідач просить задовольнити позовну вимогу про розірвання шлюбу та зазначає, що дійсно нині він з позивачем не проживають разом, не мають стосунків як чоловік та дружина, не ведуть спільного господарства. Однак інформація, зазначена у позовній заяві, неповністю відповідає дійсності, оскільки в 2010 році з позивачем як подружжя без реєстрації шлюбу не проживав. Вони вже були знайомі, однак спільне проживання почалося набагато пізніше… Відповідач позов визнав та пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки не бажає поновлювати шлюбні стосунки з позивачем з огляду на їїповедінку. Заперечує, що проживав з позивачем як подружжя без реєстрації шлюбу з 2010 року. Спільно вони почали проживати приблизно з 2014 року. 17 травня 2023 року ними була подана спільна заява про розірвання шлюбу до відділу РАЦС та призначено дату розірвання на 20 червня 2023 року, але позивач у визначений день не прийшла.»

26.10.2023 р. вказаний спірний т/з марки Mazda модель, 6, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2488 см. куб. на підставі договору купівлі-продажу №6726/23/076099 від 25.10.2023 р. укладеного суб`єктом господарювання перереєстровано на нового власника ОСОБА_5 , про що свідчить відповідь РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській області №31/133аз-17-2023 від 07.12.2023 р. (а.с. 51 зворот, а.с. 89).

Як убачається з повідомлення голови СТ «Світанок» Є.Є. Жукова, з 2014 р. по 06.2023 р. ОСОБА_1 здійснювала збір та оплату добровільних внесків членів СТ «Світанок» на підтримання в належному стані систем водопостачання та енергопостачання за адресою свого фактичного проживання, а саме АДРЕСА_1 .(а.с.10).

Натомість до суду стороною відповідача подано інформацію щодо Садівничого товариства «Світанок» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.11.2023 р., з якого убачається, що у розділі Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо вказано ОСОБА_8 17.10.2008 рік (згідно статуту) керівник.

Як убачається з Довідки голови садово-огороднього товариства «Світанок» І.Г. Кожокарь, виданої ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про те, що вони є членами садово-огороднього товариства «Світанок» с.Городище Рівненського р-ну, Рівненської обл., і мають садову ділянку АДРЕСА_1 площею 0,0618 га з 31.08.2010 р.

Обидві довідки не містять реєстраційних номерів та дат видачі.

Стороною відповідача подано до суду Форму ОК-5, з якої убачається про отримання ним доходу за період 1999-2023 роки.

Також матеріали справи містять інформацію щодо руху коштів наданої АТ КБ «Приватбанк» 01.12.2023 р., а саме виписку про надходження по картці/рахунку НОМЕР_16 за період 01.01.2022-31.12.2022 р. (а.с.62) та платіжні інструкції від 06.11.2022 р. на суму 20 000 грн., від 11.11.2022 р. на суму 10 000 грн., від 11.11.2022 р. на суму 3000 грн., 12.12.2022 р. на суму 3000 грн., від 17.12.2022 р. на суму 20 000 грн., від 29.12.2022 р. на суму 30 000 грн., від 14.01.2023 р. на суму 3000 грн. від 09.02.2023 р. на суму 4000 грн. від 10.02.2023 р. на суму 20 000 грн., від 19.02.2023 р. на суму 20 000 грн., від 15.03.2023 р. на суму від 4000 грн., від 03.04.2023 р. на суму 5000 грн., від 08.05.2023 р. на суму 4000 грн., від 12.05.2023 р. на суму 2650 грн., від 01.12.2023 р. на суму від 01.12.2023 р., від 07.09.2022 на суму 23000 грн., від 15.09.2022 р. на суму 10 000 грн., від 09.10.2022 р. на суму 3000 грн., від 10.10.2022 р. на суму 20 000 грн., від 13.10.2022 р. на суму 10 000 грн., від 06.12.2021 р. на суму 3000 грн., від 14.05.2022 р. на суму 3000 грн., від 16.06.2022 р. на суму 10 000 грн., від 22.07.2022 р. на суму 20000 грн., від 06.08.2022 р. на суму 20 000 грн., від 11.08.2022 р. на суму 3000 грн., в яких платник ОСОБА_5 , а отримувач - ОСОБА_2 (а.с.63-88).

Згідно з висновком експерта Рівненського НДЕКЦ МВС України Іщика О.О. СЕ-19/118-24/851-АВ від 18.01.2024 р. за заявою відповідача ОСОБА_2 , ринкова вартість автомобіля марки Mazda моделі 6 номер 2012 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , станом на 17.01.2024 р. складає 263 135,30 грн.

Згідно з висновком експерта Картавова Ю.О. №241.24 СЕУ складеного 06.11.2024 р., ринкова вартість автомобіля Mazda 6, р.н. НОМЕР_2 в цінах станом на 12.04.2024 р., становить 251 712,47 грн.

Щодо позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без шлюбу у період з 2009 р. по 11.05.2018 р.; про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частини об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; в порядку поділу спільного майна виділення у власність ОСОБА_1 частини об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , то суд прийшов до такого висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204 гс 19), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140 гс 19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц зроблено висновок, що «у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу можебути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи».

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона з 2009 року по 11.05.2018 р. проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , під час сумісного проживання було придбано спірну нерухомість частину об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок), належного відповідача, а тому вважає, що вказана спірна нерухомість є спільною сумісною власністю подружжя, а позивач має право на об`єкту незавершеного будівництва, на яку вона претендує як особа, яка стала співвласником майна на підставі ст. 74 СК України.

Отже, позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнати, що вона є співвласником спірного майна для того, щоб довести порушення її прав, а також визнати за собою право власності на частину садового будинку.

Суд у цій частині позовних вимог щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, виходить із того, що встановлення такого факту в позовному провадженні належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Сама по собі позовна вимога позивача ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є належним способом захисту прав подружжя у спорі між нею та ОСОБА_2 . Разом з тим, обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині.

Судом установлено, що відповідач є власником 1/2 частини об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок) , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно ним придбане на підставі договору купвлі-продажу №1367 від 31.08.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Киселюк О.В. Іншим власником 1/2 частин вказаної нерухомості є ОСОБА_5 (а.с.7-8).

Об`єкт незавершеного будівництва (садовий будинок), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності без виділення часток в натурі відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності.

Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Заявляючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу, позивач ОСОБА_1 виходить з того, що встановлення даного факту дозволить їй довести, що вказана частини спірної нерухомості, яка набута у власність відповідачем на підставі договору купівлі-продажу, на підставі статті 74 СК України вказане майно перетворилося в об`єкт права спільної сумісної власності її та ОСОБА_2 , що дозволяє їй ініціювати питання про визнання його об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та у порядку поділу спільного майна виділити їй у власність частини об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок).

Суд уважає, що позовні вимоги у цій частині слід залишити без задоволення, оскільки позивачем не залучено до участі у справі всіх осіб, які мають право власності на спірну нерухомість, а саме ОСОБА_5 . Тому що частки між співвласниками ( ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ) не визначено в натурі, не встановлено порядок користування приміщеннями, що входять до спірного об`єкту незавершеного будівництва (садового будинку), у визначений законом спосіб, наведене унеможливлює здійснити у порядку поділу спільного майна виділення у власність позивача вказаної нерухомості в майні без встановлення майна, що безпосередньо знаходиться в користуванні відповідача та іншого співвласника й припадає на їх частки, вартості всього майна, що, в свою чергу, передбачає й встановлення частки в майні співвласника ОСОБА_5 та її вартості.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про неможливість вирішення частини заявлених позовних вимог без залучення в якості співвідповідача іншого співвласника спірної нерухомості ОСОБА_5 . Враховуючи, що встановлення даного факту є підставою для визнання частини спірного будинку, яка належить ОСОБА_2 , об`єктом права спільної сумісної власності й подальшого вирішення інших вимог, заявлених в позовній заяві, суд залишає цю частину позовних вимог без задоволення через неналежний суб`єктний склад учасників справи.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року усправі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц, № 372/51/16-ц).

Верховний Суд у постанові від 17 травня 2021 року у справі № 309/2340/15 (провадження № 61-16776св20) зазначив, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Враховуючи, що підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя частини об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок) та у порядку поділу спільного майна виділення у власність позивача частини вказаного об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок) є неналежний суб`єктний склад учасників справи. Крім того, суд уважає, що недоцільно формулювати в мотивувальній частині судового рішення висновків щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без вирішення всіх інших позовних вимог по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Не встановлення факту проживання без реєстрації шлюбу, не позбавить можливості позивача звернутися до суду із позовом, визначивши належним чином суб`єктний склад учасників справи, й, відповідно, заявити про необхідність встановлення обставин проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу під час розгляду справи, що узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, а саме постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.07.2025 р. у справі № 751/222/21 (провадження № 61-3278св25).

Щодо позовних вимог про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіля марки Mazda модель 6, 2012 року випуску та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації частини реалізованого без згоди дружини транспортного засобу марки Mazda модель 6, 2012 року випуску в розмірі 125 856,23 грн. половини ринкової вартості спірного автомобіля, що визначена у Висновку експерта №241.24 СЕУ складеного 06.11.2024 р., то суд уважає, що в цій частині щодо рухомого майна позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина першастатті 60 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (стаття 68, 69 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19) також зазначив, що законодавством передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ані дружина, ані чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на його особисті кошти, не буде належно підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Отже, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка єрівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу(частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу),співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

22.11.2019 р. сторони придбали автомобіль Mazda модель, 6, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2488 см. куб. і зареєстрували за відповідачем, який цим майном користувався, і без згоди позивача відчужив його 26.10.2023 р. для свого сина ОСОБА_5 (а.с. 51 зворот, а.с. 89).

Позивач просить стягнути на її користь відповідну компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Вказуючи розмір компенсації, представник позивача адвокат Штогрін В.С. послалась на висновок експерта від 06.11.2024 р.

Слід зауважити, що у відзиві на позовну заяву вх. 1334 від 23.01.2024 р. представник відповідача адвокат Семенюк М.О. вказує (а.с. 117 зворот), що у разі задоволення вказаної позовної вимоги, компенсації підлягає частка від суми, що визначена у висновку експерта від 18.01.2024 р., однак на думку суду, у вказаному випадку належним та допустимим доказом у справі є саме висновок експерта Картавова Ю.О. №241.24 СЕУ складений 06.11.2024 р.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Оскільки, спірний автомобіль був відчужений відповідачем без згоди позивача, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача грошової компенсації 1/2 частини його вартості.

Матеріали справи не містять доказів того, що спірний транспортний засіб був придбаний виключно за особисті кошти відповідача та був його особистою приватною власністю.

Отже, цей транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповіднодо статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів судом встановлено, що в період зареєстрованого шлюбу відповідач набув у власність спірний транспортний засіб, який за відсутності доказів його придбання за особисті кошти відповідача, в силу положень статей 60, 70, 74 СК України є таким, що набутий у спільну сумісну власність подружжя з рівними частками кожного у ній.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не надано.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З банківської квитанції вбачається про понесення позивачем при пред`явленні позову 11530,73 грн судового збору (а.с.18).

Позов задоволено на 13,41 % (125856,23 грн. х 100 / 938353,50 грн.), тому до стягнення з відповідача підлягає 1546,55 грн. (13,41% х 11530,73 грн. /100 = 1546,55 грн.).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На а.с. 3 зворот та у судових дебатах представник позивача серед іншого просить витрати за проведення судової експертизи у розмірі 6200 грн. покласти на відповідача. При цьому долучено копію квитанції до платіжної інструкції від 01.04.2024 р. про сплату позивачем ОСОБА_1 6200 грн. ФОП ОСОБА_12 за послуги з проведення експертизи.

Отже, 6200 грн. витрат на проведення судової експертизи слід покласти на ОСОБА_2 як особу, яка порушила право ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя - задоволити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки Mazda модель 6, 2012 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини реалізованого без згоди дружини транспортного засобу марки Mazda модель 6, 2012 року випуску, в розмірі 125 856,23 грн.

У задоволенні решти позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без шлюбу у період з 2009 р. по 11.05.2018 р.; про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частини об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; в порядку поділу спільного майна виділення у власність ОСОБА_1 частини об`єкту незавершеного будівництва (садовий будинок), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1546,55 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6200 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_17 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_18 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.