У Х В А Л А

"23" вересня 2025 р. Справа153/1535/25

Провадження2/153/551/25-ц

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Гаврилюк Т.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розлучення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про розлучення, в якій просила розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис №81, що зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області 11.11.2012.

Дослідивши позовну заяву з доданими до неї документами, приходжу до наступного:

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

23.09.2025 на запит суду, який направлено відповідно до ч.8 ст. 187 ЦПК України, з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, з якої встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Матеріали, що додані до позову, не містять відомостей, які б згідно ч.2 ст.28 ЦПК України дозволили позивачу обирати підсудність даної справи в Ямпільському районному суді Вінницької області.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Вказані обставини були встановлені до відкриття провадження у справі.

У зв`язку з наведеним, вищевказаний позов є не підсудним Ямпільському районному суду Вінницької області, оскільки є підсудним Вінницькому міському суду Вінницької області, як суду за місцем реєстрації відповідача.

Частиною 9 ст.187 ЦПК України,яка регулює питання відкриття провадження у справі, передбачено, що в разі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

На підставі наведеного, вважаю за необхідне передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) цивільну справу до Вінницького міського суду Вінницької області.

Керуючись ст.ст.27, 28, 31, 32, 187, 258, 259, 260, 261, 353, 354, 355 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу №153/1535/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розлучення- передати на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області (21000, Вінницька область місто Вінниця вулиця Грушевського,17).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т. В. Гаврилюк