Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року селище Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Чорної А.О.,

секретаря судового засідання Голобородько Н.І.,

за участю представника позивача адвоката Пономаренко О.Л.,

справа № 179/378/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 10,5018 га, кадастровий номер :01:002:0165, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; домоволодіння в АДРЕСА_1 ; присадибної земельної ділянки площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0378; земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :02:001:0383, передану для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:001:0384, передану для ведення особистого селянського господарства.

Позивач та відповідачі є спадкоємцями першої черги по закону. У встановлений строк позивач та відповідачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

На частину спадкового майна (земельний пай) нотаріусом прийняті документи для видачі свідоцтва про право на спадщину. Отримати свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння та присадибну земельну ділянку позивач не має можливості, оскільки позивач отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач прохає визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 на:

- домоволодіння в АДРЕСА_1 , що складається із житлового будинку загальною площею 30,6 м2, житловою площею 18,4 м2 - (А1), сараю (Б), навісу (Н,Н2);

-земельну ділянку, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0378;

-земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер :02:001:0383, передану для ведення особистого селянського господарства;

-земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:001:0384, передану для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою судді від 06.05.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 30.06.2025 витребувано у Магдалинівський державній нотаріальній конторі копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 04.08.2025 закрито підготовче провадження та цивільна справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають.

Представник третьої особа у судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 29)

Померлий ОСОБА_4 був чоловіком позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с. 33)

Згідно свідоцтва про народження батьками відповідача ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 30)

Згідно свідоцтва про народження батьками відповідача ОСОБА_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 31)

Згідно свідоцтва про народження батьками відповідача ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 32)

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.07.2021 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, площею 0,0600 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0383 (а.с. 13-15)

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.08.2021 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, площею 0,1500 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0384 (а.с. 16-18)

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.07.2021 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0378 (а.с. 19-21)

Згідно договору купівлі продажу від 24.08.1988, посвідченого Марївською сільською радою народних депутатів МагдалинівськогоМарївсько району Дніпропетровської області ОСОБА_4 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12). Оригінал даного договору був наданий представником позивача в судовому засіданні для огляду.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу від 08.11.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що будинок був побудований у 1979 році (а.с. 34-38)

Згідно виписки (витягу з погосподарської книги) Марївського старостинського округу № 4 вбачається, що в погосподарській книзі № 3 власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 (а.с. 40)

Із спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися дружина ОСОБА_1 (а.с. 99), діти ОСОБА_1 (а.с. 101), ОСОБА_2 (а.с. 102), ОСОБА_3 (а.с. 103).

04.02.2025 державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 в 1/5 частці, ОСОБА_2 в 2/5 частках у тому числі з урахуванням 1/5 частки, від якої відмовилася мати спадкодавця ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в 1/5 частці, ОСОБА_1 в 1/5 частці на земельну ділянку площею 10,5018 га, кадастровий номер :01:002:0165 (а.с. 121)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.11.2021 власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 24.08.1988 (а.с. 109)

24.05.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право власності на частину спільного набутого майна подружжя, яке складається з:

-домоволодіння в АДРЕСА_1 , що складається із житлового будинку загальною площею 30,6 м2, житловою площею 18,4 м2 - (А1), сараю (Б), навісу (Н,Н2);

-земельну ділянку, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0378. (а.с. 110 звор. стор.)

Постановою державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. від 24.05.2025 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, на земельну ділянку, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0378, земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер :02:001:0383, передану для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:001:0384, передану для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 111)

Постанова нотаріуса мотивована тим, що наявні спірні питання з іншими спадкоємцями, які прийняли спадщину та у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст.ст.1217,1223 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, зокрема шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ст. 1273 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Тобто, дана правова норма встановлює презумпцію рівності часток у спадщині спадкоємців за законом. Принцип рівності часток спадкоємців може бути змінений за усним договором між ними, якщо його предметом є рухоме майно, або за письмовим, нотаріально посвідченим договором, якщо його предметом є нерухоме майно або транспортні засоби.

Таким чином, законом встановлено, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними, окрім випадків, коли спадкодавець, склавши заповіт, сам не розподілив спадщину між ними. Спадкоємці за законом мають право змінити розмір спадкових часток на підставі окремого договору про це.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як спадкоємці за законом, які належним чином прийняли спадщину після смерті чоловіка та батька ОСОБА_4 , письмового нотаріально посвідченого договору щодо зміни розміру їх часток в спадщині не укладали.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як спадкоємці за законом, звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Крім того, на частину спадщини отримали свідоцтво про право на спадщину за законом в частках.

За положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За пунктами 4.8 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Спадкоємці можуть за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, або за нотаріально посвідченим договором, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Суду не надано доказів того, що спадкоємці зверталися до нотаріуса щодо посвідчення договору про зміну розміру частки у спадщини.

Так, частиною третьою статті 1267 ЦК України передбачено право спадкоємців на зміну розміру часток у спадковому нерухомому майні, проте укладання такої письмової угоди можливо лише в нотаріальному порядку, тоді як суд не може підміняти собою нотаріуса, який за законом уповноважений посвідчувати цю угоду, оскільки визнання права власності на спадкове майно можливо тільки у разі наявності спору та неможливості іншим (позасудовим) шляхом захистити свої права. Поділ спадкового майна оформлюється договором спадкоємців, а за відсутності згоди судовим рішенням.

Із спадкової справи вбачається, що сторони не зверталися до нотаріуса з письмовим договором щодо розподілу спадкового майна, в матеріалах спадкової справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у посвідченні договору щодо розподілу спадкового майна. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які прийняли спадщину. Спадкоємці за законом (позивач та відповідачі) не відмовлялися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Позивач та відповідачі не здійснили дій в нотаріальному порядку, натомість позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання права власності на спадщину на усе майно, в тому числі і на частки спадщини відповідачів, що виглядає як намагання останнього перекласти вирішення питань, пов`язаних зі зміною розміру частки у спадщині на суд за межами законодавчо визначеної досудової процедури.

Враховуючи те, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст.1268 ЦК України), згідно спадкової справи позивач не є єдиним спадкоємцем, при цьому позивач просить визнати права власності на усе спадкове майно, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Крім того, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Суд враховує положення статей 1296-1299 ЦК України, відповідно до яких питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В даному випадку, як свідчать заяви від відповідачів, спору між сторонами по справі фактично не існує, що само по собі виключає необхідність в судовому захисті.

Крім того, позивач та відповідачі не здійснили дій в нотаріальному порядку, натомість позивач звернулася до суду з даним позовом, що виглядає як намагання останньої перекласти вирішення питань, пов`язаних зі спадщиною на суд за межами законодавчо визначеної досудової процедури.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 року у справа № 582/18/21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України).

Суд зазначає, що визнання позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 суперечить закону. За таких обставин визнання позову відповідачами не має правового значення.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 80-81, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа Магдалинівська державна нотаріальна контора, , юридична адреса: вул. Центральна, 32, 51100, селище Магдалинівка Самарівський район Дніпропетровська область, 51100.

Датою ухвалення рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22.09.2025.

Суддя А.О. Чорна