Справа № 643/6896/25
Провадження № 2/643/3673/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025

23 вересня 2025 року м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» в особі представника Шох Іллі Володимировича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» в особі представника Шох І.В. звернулося до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 , якою просить стягнути з останньої на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № 321533242 від 04.10.2024 у розмірі 19 100,00 грн, а також суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн та суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 321533242, у формі електронного документа. Відповідно до умов Розділу 2 Договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати відповідачці кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що є невід`ємною частиною Договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Згідно умов Договору грошові кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної Позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником чергового траншу за Договором. Так, на виконання умов Договору відповідачка отримала від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 19100,00 грн, які були перераховані Товариством на банківську карту № 5355-28XX-XXXX-2400, що вказана відповідачкою при укладанні Договору. Всупереч умов Договору, відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 10.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № МВ-ТП/12, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за Кредитним договором № 321533242. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки перед позивачем становить 57 109,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору). Проценти за Договором після розірвання Договору не нараховуються. Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить позивачу. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідачки частину заборгованості за Договором, а саме в розмірі 47 559,00 грн, з яких: 19 100,00 грн заборгованість по кредиту; 28 459,00 грн заборгованість по процентам за користування кредитом: 0,00 грн заборгованість по комісії за надання кредиту. Зазначену суму заборгованості представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь позивача, а також суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн та суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України.

Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідачці направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Біленко О.О. подав до суду відзив на позовну заяву, яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що згідно погоджених сторонами умов Договору строк кредитування становить 30 днів, з 04.10.2024 (дата надання кредиту) по 03.11.2024 (дата, день закінчення тридцятиденного строку кредитування) (п. 3.1 договору); належних доказів того, що відповідач, як позичальник, вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту не додано. Доказів пролонгації Договору, згідно погоджених умов Договору, матеріали справи не містять. Стороною позивача не наведено належного обґрунтування розрахунку відсотків за Кредитним договором після закінчення терміну кредитування. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування є безпідставним. У справі відсутні належні, допустимі та достатні докази про те, що кредитор у справі засобами електронного зв`язку направляв оферту позичальнику - відповідачці, а відповідачка у відповідь надіслала позивачу свою згоду акцепт. У справі також відсутні вищевказані документи. Укладення Договору з відповідачкою також позивачем не доведено. Також, відповідачка здійснювала погашення заборгованості, однак позивачем не було враховано їх під час обрахунку заборгованості. Позивачем не надано суду належних, достовірних та безспірних доказів на підтвердження переходу права на стягнення заборгованості за Кредитним договором у заявленому розмірі. Позивачем не доведено факту належного відступлення права грошової вимоги за договором. Вказані у Договорі розміри процентів перевищують розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом. Із наданих позивачем суду розрахунків заборгованості за Договором взагалі не можливо встановити за який період, виходячи з якої процентної ставки та за які періоди прострочення було нараховано заявлені до стягнення розміри процентів (відсотків) за кредитом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що кошти за Договором були отримані відповідачкою.

Представником позивача ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» - Дорошенко О.В. до суду подано відповідь на відзив з додатками, якою остання підтримала доводи, викладені у позовній заяві та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Також, представник позивача подала до суду клопотання про витребування доказів.

У свою чергу, відповідачка ОСОБА_1 та її представник не подали до суду заперечення на відповідь на відзив.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися.

Суд вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов до такого.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 04.10.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 321533242, у формі електронного документа. (а.с.25-42, 134-137).

04.10.2024 відповідачка ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт споживчого кредиту. (а.с.25 зворотна сторона аркуша-27).

Відповідно до умов зазначеного Договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачці грошові кошти у розмірі 19 100,00 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок, на умовах строковості, зворотності, платності.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 Цивільного кодексу України).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Як встановлено судом, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання перед відповідачкою за Кредитним договором виконало у повному обсязі та надало їй кредит, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_1 . (а.с.43).

Зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідачки ОСОБА_1 04.10.2024 о 14:04 годині в сумі 19 100,00 грн та користування кредитними коштами підтверджується, зокрема, і довідкою АТ «ПУМБ», випискою по рахунку відповідачки ОСОБА_1 та Звітом по транзакціям по рахунку ОСОБА_1 , які надані на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів. (а.с.168-170).

У подальшому, 10.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № МВ-ТП/12, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за Кредитним договором № 321533242. (а.с.17 зворотна сторона аркуша-20).

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги б/н від 10.12.2024 до Договору факторингу № МВ-ТП/12 від 10.12.2024, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 41 447,00 грн. Так, право грошової вимоги за Кредитним договором № 321533242 від 04.10.2024 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 10.12,2024, відповідно до підписання Сторонами Реєстру прав вимоги. (а.с.20 зворотна сторона аркуша-21).

Представник позивача у позовній заяві зазначає, що всупереч умовам Кредитного договору № 321533242 від 04.10.2024, незважаючи на повідомлення, ОСОБА_1 не виконала свого зобов`язання перед позивачем.

У свою чергу, представником відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Біленко О.О. у відзиві на позовну заяву зазначалося, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази про те, що Кредитний договір між сторонами дійсно був укладений та те, що кредитор у справі засобами електронного зв`язку направляв оферту відповідачці, а відповідачка у відповідь надіслала позивачу свою згоду акцепт.

Однак, такі доводи представника відповідачки повністю спростовуються матеріалами справи та наданими з боку позивача доказами.

Також, представник відповідачки у відзиві наполягав на відсутності в матеріалах справи доказів щодо отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредитних коштів за Договором кредитної лінії № 321533242 від 04.10.2024.

Такі доводи представника відповідачки спростовуються наданими з боку АТ «ПУМБ» письмовими доказами, а саме: довідкою АТ «ПУМБ», випискою по рахунку відповідачки ОСОБА_1 та Звітом по транзакціям по рахунку ОСОБА_1 .

Разом із цим, відповідачкою та її представником у відзиві на позовну заяву не заперечувався факт отримання відповідачкою від кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів та користування ними.

Відтак, всупереч умовам Кредитного договору, ОСОБА_1 не виконала свого зобов`язання та не повернула кредит у строки, передбачені Кредитним договором.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Як видно зі змісту позовної заяви, станом на дату звернення до суду, заборгованість відповідачки ОСОБА_1 перед позивачем становить 57 109,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору).

Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить позивачу. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідачки частину заборгованості за Договором, а саме в розмірі 47 559,00 грн, яка складається із: 19100,00 грн заборгованість по кредиту; 28 459,00 грн заборгованість по процентам за користування кредитом: 0,00 грн заборгованість по комісії за надання кредиту.

Аналіз викладеного вище в сукупності дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором у встановлені ним строки не виконала, то з неї підлягає стягненню на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість, яка складається з основної суми боргу та відсотків, нарахованих виключно в межах строків кредитування, визначених цим Договором.

З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом із тим, суд відхиляє доводи представника відповідачки щодо часткового повернення відповідачкою кредитних коштів, оскільки жодних доказів (платіжні інструкції, виписки, квитанції тощо) на підтвердження зазначеного, суду не надано.

Інші доводи представника відповідачки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

На час розгляду справи в суді відповідачкою не надано даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитним договором у добровільному порядку.

Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України.

Отже, з урахуванням того, що у відповідачки перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором кредитної лінії № 321533242 від 04.10.2024.

Далі, згідно із статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір включено до складу судових витрат.

Відповідно до платіжного доручення № 418 від 15.04.2025 при пред`явленні позовної заяви до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. (а.с.13).

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн, суд зазначає таке.

За приписами ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно із ч. 1 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

За приписами ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Нормою ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 у справі № 463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, копію Додаткової угоди № 404 від 30.12.2024 про надання правової допомоги до Договору № 5 від 02.12.2024, Акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, копію платіжної інструкції № 1 304 від 30.12.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію Ордера на надання правничої допомоги. (а.с.46 зворотна сторона аркуша-52,45 зворотна сторона аркуша-46).

З боку представника відповідачки у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яким останній просить суд зменшити такі витрати до 10% та стягнути максимальний їх розмір, який не перевищує 500,00 грн.

Разом із цим, беручи до уваги складність справи, задоволення судом позовних вимог у повному обсязі, а також виконані адвокатом роботи (надані послуги) щодо складання позовної заяви та збору доказів, розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» в особі представника Шох Іллі Володимировича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», , заборгованість за Договором кредитної лінії № 321533242 від 04.10.2024 у розмірі 47 559 (сорок сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», , суму судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Салтівського районного суду міста Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Сугачова