Провадження № 2/554/1268/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд м. Полтави у складі:

головуючий суддя: Сініцин Е.М.,

при секретарі: Кувіті М.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», про визнання положень договору недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Полтави з позовом звернувся ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», про визнання положень договору недійсними.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пушкарьов О.О. позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 червня 2023 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» був укладений Договір про надання кредиту №462330-КС-002 в електронному вигляді.

Відповідно до п.2.1. Договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 35 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів. Згідно п.2.3. Договору, строк, на який надається Кредит: 24 тижні. Згідно п.2.4. Договору, Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,14933273, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно п.2.5. Договору, Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 5 250,00 грн.. Розмір Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно п.2.6. Договору, Загальний розмір наданого Кредиту: 35 000,00 грн. Згідно п.2.7. Договору, Термін дії Договору: до 22.11.2023 року. Згідно п.2.8. Договору, Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 90 960,00 грн. Відповідно до п.2.9. Договору, Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9144,92 процентів. Згідно п.2.12. Договору, мета (цілі) отримання Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей Кредит є споживчим кредитом. У відповідності до п.4 Паспорту споживчого кредиту, Знижена процентна ставка 419,50644645 та Стандартна процентна ставка 730,00000000.

В Договорі наявні несправедливі умови у вигляді встановлення розміру процентів на рівні процентної ставки у розмірі зниженої ставки 1,14933273% та у розмірі стандартної ставки 2,00000000% на добу, що становить 419,51 % річних та 730,00 % річних відповідно від суми позики які є недійсними. Також, недійсними є умови щодо реальної річної процентної ставки на дату укладення цього Договору яка складає 9144,92 %.

Позивач вважає, що відповідач включив в договори зі споживачем умови, які є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним, про що закріплено в ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначає, що суду надається достатньо доказів, які належним чином підтверджують те, що позивач був введений в оману при укладанні договору, те, що умови договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають шкоди споживачеві.

Крім того, він вважає, що умови Договору, де зазначено, п.6.3. у разі прострочення Позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного графіком платежів, Кредитодавець має право нараховувати штраф за кожний випадок такого порушення строків сплат на початок наступного дня після дня обов`язкового платежу, визначеного графіком платежів, у визначених розмірах, підлягають виключенню.

А також не погоджується з п.6.4 Договору, в якому визначений розмір кожного окремого штрафу в залежності від наявної загальної суми прострочених платежів починаючи з 4 дня заборгованості.

Він також вважає, що умови договору щодо нарахування комісії є такими, що підлягають виключенню з умов Договору.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до підпункту 11, пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. №2120-ІХ розділ ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено новим пунктом 61 такого змісту: «61. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором… Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем».

Позивач просить визнати недійсними умови п. 2.4., 2.5., 2.8, 2.9, 6.3., 6.4 Договору про надання кредиту № 462330-КС-002 від 07.06.2023 укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пушкарьов О.О. про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином, в судове засідання не з`явилися.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Бізнес Позика» підтримав позицію викладену в відзиві на позовну заяву, в якій зазначено, що Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування», яким сторони керувались при укладенні Кредитного договору, а також пунктом 7 Положення про додаткові вимоги до договорів про надання фінансових послуг та фінансових платіжних послуг, укладених банками із споживачами (надалі за текстом «Положення НБУ»), затв. Постановою Правління НБУ № 7 від 22.01.2021р. визначені суттєві (істотні) умови кредитних договорів, які укладаються між фінансовими компаніями та споживачами (яким є Позивач).

До таких істотних умов зазначені нормативні акти, серед іншого, відносять і наступні:

1) порядок та умови надання кредиту;

2) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів;

3) денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності);

4) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит;

5) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів;

6) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

7) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Відтак, чинним законодавством України було імперативно закріплена необхідність включення до тексту Кредитного договору всіх тих його умов (пунктів), які Позивач просить визнати недійсними.

Позичальником ОСОБА_1 були порушені умови Кредитного договору (в частині своєчасного та повного їх виконання, внаслідок чого, ТОВ «Бізнес Позика» була змушена звернутись за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 30.07.2024 року позовні вимоги задоволені - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», заборгованість у загальному розмірі 151 999,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором № 462330-КС-002 від 06.07.2023 року, з яких: 35 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 111 749,94 грн. сума заборгованості за відсотками, 5 250,00 грн. сума заборгованості за комісією.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15.05.2025 року Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 липня 2024 року скасоване, та позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором №462330-КС-002 від 07.06.2023 у розмірі 90 960,00 гривень.

Вони звертають особливу увагу суду, що в рамках розгляду зазначеної судової справи № 554/2085/24 ТОВ «БІЗПОЗИКА» взагалі не заявлялись вимоги щодо стягнення із ОСОБА_1 будь-яких штрафів за порушення його договірних зобов`язань за Кредитним договором, про які йдеться в пунктах 6.3. та 6.4. Кредитного договору та які Позивач просить суд визнати недійсними в рамках розгляду цієї судової справи № 554/11246/24.

Зазначають, що Позивач просить визнати недійсними пункти 2.4, 2.5., 2.8., 2.9., 6.3. та 6.4. Кредитного договору, які відносяться до істотних умов Кредитного договору. У випадку задоволення вимог позивача, підсумком буде відсутність в Кредитному договорі таких істотних умов, які передбачають зобов`язання Позивача сплатити на користь Відповідача грошові суми, законність сплати яких передбачена нормами статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» та статті 1054 ЦК України, а відтак, Кредитний договір в такому вигляді взагалі не буде мати ознак кредитного договору, визначених у вказаних нормах, через що Позивач за таким правочином взагалі буде безоплатно та безпідставно користуватись кредитними коштами, наданими йому Відповідачем.

Вважають, що умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому (див. правовий висновок Верховного Суду у постанові від 12.03.2018 у справі № 910/22319/16).

Представник відповідача також зазначив про ініціювання укладення договору саме позивачем ОСОБА_1 , який ознайомився з усіма умовами договору.

Спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості Відповідача (як небанківської фінансової установи) як включати до тексту кредитних договорів із споживачами (яким є і Позивач) умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від Позивача. Такий висновок повністю узгоджується з правовим висновком викладеним у Постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 та інші судові рішення.

Просив в позові відмовити та стягнути з позивача на користь ТОВ «Бізнес позика» суму витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 07 червня 2023 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» був укладений Договір про надання кредиту №462330-КС-002 в електронному вигляді. Позичальник отримав кредитні кошти, що ним не оспорювалось.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 сформульовано висновок, що недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

У частині першій статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, потрібно довести, по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не доведено обставин щодо укладання оспорюваного договору обманним шляхом з боку ТОВ «Бізнес Позика», а також, в силу статті 230 ЦК України, належним чином такі обставини не обґрунтовані.

Під час укладення 07 червня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» Договору про надання кредиту №462330-КС-002, позивач був обізнаний про всі істотні умови договору про суму кредиту, строк Договору, стандартну та знижену процентні ставки, про Комісію за надання Кредиту та її розмір, про загальний розмір Кредиту, термін дії Договору, орієнтовну загальну вартість Кредиту, орієнтовну реальну річну процентну ставку.

Суд погоджується з позицією відповідача, що у разі відсутності істотних умов в договорі, укладеного на засадах строковості, поворотності, платності, такий Кредитний договір взагалі не мав би ознак кредитного договору.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 30.07.2024 року по справі №554/2085/24, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», заборгованість у загальному розмірі 151 999,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором № 462330-КС-002 від 06.07.2023 року, з яких: 35 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 111 749,94 грн. сума заборгованості за відсотками, 5 250,00 грн. сума заборгованості за комісією.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15.05.2025 року Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 липня 2024 року скасоване, та позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором №462330-КС-002 від 07.06.2023 у розмірі 90 960,00 гривень, на підставі пункту 2.8. кредитного договору.

При розгляді судової справи № 554/2085/24 ТОВ «Бізнес Позика» не заявляла вимоги щодо стягнення із ОСОБА_1 будь-яких штрафів за порушення його договірних зобов`язань за Кредитним договором, про які йдеться в пунктах 6.3. та 6.4. Кредитного договору.

Суд зазначає, що дана обставина не є такою, що унеможливлює розгляд позовних вимог в частині визнання пунктів 6.3 та 6.4 Кредитного договору недійсними, а лише підтверджує, що такі позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 не заявлялись.

Позиція позивача відносно того, що умови договору щодо нарахування комісії є такими, що підлягають виключенню з умов Договору, на переконання суду також є необґрунтованими та безпідставними.

Суд вважає, що позивачем не доведена його необізнаність або приховування ТОВ «Бізнес Позика» під час укладання договору, про відповідальність Позичальника у разі прострочення ним дати сплати чергового платежу, визначеного графіком платежів, та визначеному розміру кожного окремого штрафу в залежності від наявної загальної суми прострочених платежів починаючи з 4 дня заборгованості, а також про узгоджений сторонами розмір комісії.

В ч.1 ст.629 ЦК України закріплено - Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Досліджуючи доводи та докази, що надані позивачем, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог в частині визнання пунктів Кредитного договору №462330-КС-002 від 07.06.2023 року, несправедливими, оскільки ОСОБА_1 знав про встановлення обов`язкових для споживача умов, мав реальну можливість з ними ознайомитися перед укладенням договору, в умовах договору відсутні права ТОВ «Бізнес Позики» на зміну умов договору в односторонньому порядку або на підставах, не зазначених у договорі, відсутні передбачення зміни в будь-яких витратах за договором.

Умови Кредитного договору №462330-КС-002 від 07.06.2023 року є зрозумілими і не суперечать принципу добросовісності, не створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Що стосується посилання позивача на підпункти 11, пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. №2120-ІХ розділ ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», який доповнено пунктом 61 такого змісту: «61. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором… Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем», суд зазначає наступне.

Договір укладався 07 червня 2023 року в період дії в Україні воєнного стану, тобто під час існування зовнішнього фактору, який був загальновідомий, в тому числі і для ОСОБА_1 , і вказане не перешкодило Позичальнику отримати кошти та користуватися ними.

Крім того, в зазначеному пункті 61 мова йдеться про регулювання кредитних відносин, що виникли до 24 лютого 2022 року та обов`язків зі сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, а не про відсотки та комісії, які встановлені та узгоджені сторонами Кредитного договору №462330-КС-002 від 07.06.2023 року.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено підстав для визнання недійсними пунктів договору, відтак в позові слід відмовити у повному обсязі.

При розгляді питання про покладення судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В позовній заяві позивачкою заявлялось про покладення витрат на відповідача.

Представник відповідача заяви клопотання про стягнення з позивачки витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.

Оскільки в позові відмовлено в повному обсязі, то відсутні підставі для відшкодування позивачки судових витрат.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, заявлене представником відповідача, суд виходить із наступного.

Адвокатським об`єднанням «Правовий Баланс» надані послуги ТОВ «Бізнес Позика» в вказаному об`ємі та розмірі, що підтверджується Договором від 25.11.2022 року, Платіжною інструкцією від 24.10.2024 року, Рахункомфактурою №Р-00000173 від 23.10.2024 року, Актом здачі-прийняття робіт від 23.10.2024 року.

Суд вважає доведеним розмір витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., що є співмірним із складністю справ та об`ємом виконаних робіт, тому стягує з позивача на користь відповідача зазначену суму.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 76, 81,82, 89, 137, 141,263-265,268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про визнання положень договору недійсними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, код в .

Повний текст судового рішення виготовлено 19 вересня 2025 року.

Суддя: Е.М. Сініцин.