Справа № 191/2711/25
Провадження № 2/191/1220/25
У Х В А Л А

іменем України

22 вересня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Форощук С.А., за участю секретаря Вехник С.Л., за участю представника позивачки адвоката Гокової Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відео конференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління, Акціонерного товариства «Родовідбанк» про скасування арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, звернулася до суду з позовною заявою до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління, Акціонерного товариства «Родовідбанк» про скасування арешту на майно. В обґрунтування зазначила, що вона євласником земельної ділянки, розташованої на території Васильківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яку отримала в порядку спадкування в лютому 2000 року. Земельна ділянка сільськогосподарського призначення з лютого 2014 року знаходилася в оренді. В зв`язку з необхідністю укладення нового договору оренди вона звернулася до нотаріуса який їй повідомив, що постановою державного виконавця Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Макушевим Е., 30.09.2015 року в рамках виконавчого провадження № 48164301 відкритого 17.07.2015 року, було накладено арешт на все належне їй нерухоме майно. В квітні 2025 року вона офіційно звернулася до Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління з заявою про скасування арешту на належне їй майно. Листом від 30.04.2025 року без номера Другим правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління їй було повідомлено що, на виконанні у Красногвардійському відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 48164301 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовідбанк»боргу ( про існування як самого боргу так і судового рішення про стягнення їй нічого відомо не було ) . 28.09.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, а матеріали виконаного провадження № 48164301 були передані до архіву відділу. Про наявність заборгованості та відкриття виконавчого провадження їй нічого відомо не було. В листі також зазначено, що виконавчі провадження які були завершені або повернуті без виконання до 2022 року були знищені на підставі Правил ведення діловодства на архіву в органах державної виконавчої служби. Разом з тим, було зазначено про те, що у виконавця відсутні підстави для знятті арешту з належного їй майна та рекомендовано звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Арешт на все належне їй нерухоме майно та заборона на його відчуження чинить їй перешкоди в розпорядженні майном, обмежує та порушує її права як власника. Просить суд зняти арешт з усього нерухомого майна що належить ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови державного виконавця Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Макушевим Е., 30.09.2015 року в рамках виконавчого провадження № 48164301 відкритого 17.07.2015 року.

19.08.2025 року від представника відповідача Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшли заперечення на позовну заяву відповідно до яких вважає позовну заяву ОСОБА_1 незаконною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), спецрозділу та архівних виконавчих проваджень встановлено, що в період з 17.07.2015 по 28.09.2015 на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №48164301 з примусового виконання виконавчого листа №204/7284/13, виданого 17.11.2014 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовідбанк» боргу у сумі 194884,67 грн. Після проведення виконавчих дій державним виконавцем 28.09.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Виконавчі провадження, які було завершено по 2021 рік включно, а виконавчі провадження за постановами про накладення адміністративного стягнення по 2023 рік включно, були знищені на підставі Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Таким чином, виконавче провадження №48164301 було знищене. Крім того зазначив, що позивачка є боржником у виконавчому провадженні № 48164301. В рамках цього виконавчого провадження було накладено арешт, про зняття якого ОСОБА_1 пред`явила позов. Отже, законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Вважає, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в позовному провадженні, отже, провадження у даній справі підлягає закриттю. Розгляд справи просить провести без його участі.

14.08.2025 року від представника відповідача АТ «Родовідбанк» надійшов відзив на позовну заяву та заява про залучення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в якості правонаступника АТ «Родовідбанк», до участі у зазначеній справі. Розгляд справи просить без його участі.

В судовому засіданні представник позивачки Гокова Т.В. заперечувала проти закриття провадження у справі, посилаючись на те, що матеріали виконавчого провадження повністю знищені, тому справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Суд, заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до довідки ВП спецрозділу АСВП щодо виконавчих дій від 18.08.2025 року виконавче провадження № 48164301 відкрито 17.07.2015 рорку на підставі виконавчого листа від 17.11.2014 року № 204/7284/13, виданого Красногвадійським районним судом м. Дніпропетровська на виконання рішення суду про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід банк" боргу у сумі 194 884, 67 грн. 28.09.2015 року виконавчий документ поверений на підставі п.2 ст.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи з викладеного та того, що арешт накладено на майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Суд вважає, що позивачка не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі № 577/4541/20.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.255 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у цивільній справі №191/2711/25 за позовом ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління, Акціонерного товариства «Родовідбанк» про скасування арешту на майно, закрити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. А. Форощук