Справа № 444/2885/24 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/312/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретар: Чижа Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 16 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі об`єктів спільної часткової власності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ в натурі об`єктів спільної часткової власності, а саме нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 512,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060 та земельної ділянки площею 1,0244 га к.н. :04:000:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, відповідно до ідеальних часток співвласників 1/2 та 1/2 за варіантом розподілу № 1 згідно Висновку експерта № 33/24 від 17.06.2024, графічно відображеним у додатках №1, №4, № 5 до висновку експерта № 33/24, таким чином:

- виділити в натурі ОСОБА_2 приміщення під номером 2 - площею 127,8 кв.м, частину приміщення під номером 1 площею 128,3 кв.м, всього 256,1 кв.м згідно додатку №1 до Висновку експерта № 33/24 від 17.06.2024;

- виділити в натурі ОСОБА_2 земельну ділянку з наступними геометричними розмірами: 47,18 м, 27,18 м, 22,77 м, 12,92 м, 11,10 м, 50,87 м, 121,99 м, 55,76 м площею 0,5122 га, земельна ділянка № НОМЕР_1 згідно додатків № 4, № 5 до Висновку експерта № 33/24 від 17.06.2024;

- виділити в натурі ОСОБА_1 частину приміщення під номером 2 площею 256,1 кв.м, всього 256,1 кв.м згідно додатку №1 до Висновку експерта № 33/24 від 17.06.2024;

- виділити в натурі ОСОБА_1 земельну ділянку з наступними геометричними розмірами: 47,18 м, 27,18 м, 22,77 м, 12,92 м, 11,10 м, 52,31 м, 69,10 м, 6,15 м, 4,10 м, 58,10 м, площею 0,5122 га, земельна ділянка № НОМЕР_2 згідно додатків № 4, № 5 до Висновку експерта №33/24 від 17.06.2024.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Огородник І.І. надійшла заява про забезпечення позову шляхом:

-накладення арешту ідеальну частку нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 512,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060 (номер об`єкта в РПВН: 9924623), що належить ОСОБА_1 , та ідеальну частку земельної ділянки площею 1,0244 га к.н. :04:000:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, що належить ОСОБА_1 ;

-заборони ОСОБА_1 на відчуження належної йому ідеальної частки нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 512,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, та ідеальної частки земельної ділянки площею 1,0244 га к.н. :04:000:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 16.01.2025 заяву про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом:

-накладення арешту на: 1/2 ідеальну частку нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 512,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060 (номер об`єкта в РПВН: 9924623), що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 1,0244 га к.н. :04:000:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

-заборони ОСОБА_1 на відчуження належної йому 1/2 ідеальної частки нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 512,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, та 1/2 ідеальної частки земельної ділянки площею 1,0244 га к.н. :04:000:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норми процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Звертає увагу на те, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Визначені законом підстави застосування заходів забезпечення позову є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог, що має місце в даному випадку. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав, що заборона відповідачу відчужувати 1/2 частину об`єктів нерухомості, є ефективним захистом прав позивача, як сторони по справі, і такі заходи є співмірними із заявленими останньою позовними вимогами у справі. Однак суд першої інстанції не звернув уваги, що при використанні механізму забезпечення позову особа, яка подає таку заяву, повинна належним чином обґрунтовувати мету та підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі та вказати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, підтвердити такі обставини належними й допустимими доказами. Суд першої інстанції не врахував те, що предметом позову є поділ в натурі об`єктів, що належать сторонам у праві на праві спільної часткової власності, і ймовірна зміна власника 1/2 частки майна, належної відповідачу, яка припускається позивачем, жодним чином не вплине на виконання рішення суду, оскільки на всіх стадіях процесу можливе застосовування інституту правонаступництва. Натомість оскаржуваною ухвалою чиниться невиправдане обмеження конституційного права власності відповідача на законно належну йому частку. Окрім цього судом безпідставно одночасно накладено арешт на об`єкти та заборонено відповідачу їх відчужувати. Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном. В даному випадку суд два рази заборонив розпорядження майном.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, однак таке відхилено колегією суддів, оскільки подано вдруге з аналогічних підстав, тому неявка учасників, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксування судового процесу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду цим вимогам відповідає з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому його виконанні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Позов, зокрема, забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є поділ в натурі нежитлової будівлі та земельної ділянки, які належать сторонам у справі на праві спільної часткової власності (по частки).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про можливе задоволення позову у справі та реальний захист прав позивача ОСОБА_2 , оскільки відповідач може вільно розпоряджатися належною йому часткою у справі спільної часткової власності без згоди позивача, що може призвести до неодноразової зміни власників частки та/або дрібнення належної відповідачу частки у праві спільної часткової власності на невизначену кількість часток у праві спільної часткової власності. Невжиття заходів забезпечення позову про поділ в натурі спірного нерухомого майна унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову та зумовить необхідність подання позивачем нових позовів до інших співвласників вже про виділення в натурі належної йому частки у праві спільної часткової власності.

Колегія суддів погоджується із такими висновками районного суду, оскільки вжиті районним судом заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, відповідають критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, та будуть достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту, забезпечать баланс прав та обов`язків сторін у справі та усунуть можливі подальші судові спори у разі задоволення заявлених позовних вимог.

Крім того, колегія суддів наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у його валасності, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 19.09.2025.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 16 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 19.09.2025

Головуючий

Судді