Житомирський апеляційний суд
Справа №285/256/23 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О.М.
Категорія 77 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/256/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям» Житомирської обласної ради

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М.

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ №93-ОС/тр від 05.12.2022 КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради про звільнення з 19.12.2022 року ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з кадрів, у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України;

-? ?поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з кадрів у КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради з 19.12.2022 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.12.2022 до дня фактичного поновлення на роботі, з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків і зборів;

- стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

На обґрунтування позову вказувала, що починаючи з 03.04.2006 року вона постійно працювала в Новоград-Волинському будинку дитини, який було у 2018 році перейменовано у Комунальну установу «Обласний спеціалізований будинок дитини Житомирської обласної ради», у 2020 році - в Комунальне некомерційне підприємство (КНП) «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради, на посаді - старший інспектор з кадрів.

14 липня 2022 року Житомирська обласна рада прийняла рішення № 401 «Про припинення комунального некомерційного підприємства (КНП) «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради, реорганізувавши його шляхом приєднання до КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради.

Вказувала, що наказом №93-ОС/тр від 05.12.2022 КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини Житомирської обласної ради» вона була звільнена з посади старшого інспектора з кадрів, з 19.12.2022 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважала, що цей наказ є незаконним, оскільки відповідачем не виконано обов`язок перевести її на іншу рівнозначну посаду та порушено порядок розірвання трудового договору, а саме: не запропоновано вільні посади, не враховано її переважне право на залишення на посаді, як такої, що має тривалий безперервний стаж роботи, більшу кваліфікацію та продуктивність праці, а також перебування на її утриманні дитини та являється одинокою матір`ю.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ №93-ОС/тр від 05.12.2022 КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради про звільнення з 19.12.2022 року ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з кадрів, у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора з кадрів у КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради з 19.12.2022 року.

Стягнуто з КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу строком один рік, що становить 99 310,00 грн., з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків і зборів, а також судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Стягнуто з КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради на користь держави судовий збір за вимогу про поновлення на роботі у сумі 1 211,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, КНП «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям» Житомирської обласної ради» (як правонаступник КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішенням №401 «Про припинення комунального некомерційного підприємства «Обласний спеціалізований будинок дитини» від 14 липня 2022 року Житомирська обласна рада визначила чіткий порядок проведення скорочення з метою недопущення порушення прав працівників. Зазначає, що на підставі вказаного рішення 07.10.2022 було видано наказ №45-ОС/ТР «Про попередження працівників про звільнення за скороченням чисельності та штату».

07 жовтня 2022 року КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» надіслав ОСОБА_1 персональне попередження про скорочення. Зокрема, позивачу було запропоновано переведення на одну з вакантних посад згідно Додатку 1 до персонального попередження. Цим же листом ОСОБА_1 було попереджено про те, що термін надання відповіді складає 10 днів. Після закінчення цього терміну з моменту отримання персонального попередження, вона підлягатиме переведенню або звільненню із займаної посади згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Вказує, що 07.11.2022 року юрисконсультом КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини», головою комісії з припинення, директором КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Урсуленко С.В. та членом комісії з припинення, головним бухгалтером КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Чернєєвої О.І. було складено акт про відсутність заяви або відмітки на примірнику персонального попередження ОСОБА_1 . Вказаним актом встановлено, що ОСОБА_1 ознайомилась із персональним попередженням та переліком вакантних посад 17.10.2022 року, однак до інспектора відділу кадрів КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» не надходило інформації щодо прийняття пропозиції або відмови від них.

Зазначає, що наказом №93-ОС/тр від 05.12.2022 року КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого інспектора з кадрів, з 19.12.2022 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно наказу КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради №233-вд від 02.11.2022 року інспектор з кадрів КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради ОСОБА_2 вибула у щорічну основну відпустку тривалістю 9 календарних днів з 03.11.2022 року до 11.11.2022 року. Цим же наказом на час відсутності ОСОБА_2 обов`язки інспектора з кадрів покладено на юрисконсульта ОСОБА_3 .

В подальшому, наказом КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради №271-к від 07.11.2022 року прийнято на посаду молодшої сестри ОСОБА_4 з 08.11.2022 року. Цим же наказом на ОСОБА_4 з 08.11.2022 року поклали обов`язки інспектора з кадрів на період відпустки ОСОБА_2 .

Вказує, що наказом КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради №273-к від 15.11.2022 року переведено молодшу сестру ОСОБА_4 на посаду інспектора з кадрів з 15.11.2022 року.

Вважає, що районний суд дійшов помилкового висновку, що до часу видачі наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади 05.12.2022 (фактично звільнена 19.12.2022 року) була увільнена посада інспектора з кадрів, на яку було переведено ОСОБА_4 з 15.11.2022 року.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не досліджено та не з`ясовано різниці між відповідачами та їх правовідносини з позивачем. ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини», який розташований в АДРЕСА_1 . Однак ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в трудових відносинах з КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків», розташований в АДРЕСА_2 .

При цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, адже судом переплутано дві абсолютно різні установи:

- наказ №233-вд від 02.11.2022 року «Про надання відпустки» виданий не КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради, а КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків;

- наказ №271-к від 07.11.2022 року «Про прийняття на роботу, про продовження кваліфікаційної категорії» про прийняття на посаду молодшої медичної сестри ОСОБА_4 та покладення обов`язків інспектора з кадрів на період відпустки ОСОБА_5 виданий не КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради, а КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків»;

- наказ №273-к від 15.11.2022 року «Про переведення», яким переведено молодшу сестру - ОСОБА_4 на посаду з інспектора з кадрів з 15.11.2022 року виданий не КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради, а КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків».

Вказує, що судом першої інстанції не досліджено всіх обставин справи, що призвело, на їх думку, до винесення помилкового рішення.

Зазначає, що судом першої інстанції порушено також норми процесуального права, зокрема частини 4 статті 82 ЦПК України, якою визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою Верховного Суду від 17 вересня 2024 року в справі №285/136/23 з участю КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради було встановлено, що з часу попередження про звільнення за скороченням чисельності та штату і до дати звільнення в КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради були вакантні посади: реєстратор медичний - 1,5 ставки; фахівець з державних закупівель - 0,5 ставки; оператор комп`ютерного набору - 0,5 ставки; лікар ортопед травматолог - 0,5 ставки; лікар педіатр - 0,25 ставки; лікар невролог дитячий - 1,25 ставки; лікар рефлексотерапевт - 0,25 ставки; лікар з функціональної діагностики - 0,5 ставки; лікар фізичної та реабілітаційної медицини - 0,75 ставки; сестра медична - 4,5 ставки; сестра медична з дієтичного харчування - 1,0 ставки; сестра медична з лікувальної фізкультури - 1,0 ставки; сестра медична з фізіотерапії - 0,5 ставки; фахівець з фізичної реабілітації - 1,0 ставки; молодша сестра медична - 2,5 ставки; вихователь - 2,0 ставки; практичний психолог - 1,0 ставки; соціальний педагог - 1,0 ставки; музичний керівник - 1,0 ставки; логопед - 0,5 ставки; вчитель - дефектолог - 0,5 ставки; бухгалтер - 1,0 ставки; прибиральник території - 1,0 ставки; робітник з комплексного обслуговування будівель - 1,5 ставки; кухар - 1,0 ставки; підсобний робітник - 1,0 ставки; прибиральниця службових приміщень - 1,0 ставки; дезінфектор - 0,5 ставки, водій - 0,5 ставки, сторож - 0,5 ставки.

Отже, вказаний перелік посад є виключним та не підлягає додатковому встановленню.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не було враховано висновку Верховного Суду, який було виснувано в справі №285/4227/18, який вказував, що передбачений частиною другою статті 40, частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України обов`язок роботодавця працевлаштувати працівника, який підлягає скороченню, полягає у необхідності запропонувати йому вакантну посаду або роботу за відповідною професією чи спеціальністю, іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Вказує, якщо працівник відсутній у зв`язку із хворобою, відрядженням, відпусткою, посада, яку він займає, не є вакантною. Тому, на його думку, посада жінки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не є вакантною і прийняття працівників на таку посаду можливе лише за строковим трудовим договором на період до виходу з відпустки для догляду за дитиною основного працівника.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції припустився помилки в правозастосуванні норм матеріального права, вказавши, що обґрунтованими є посилання позивача на своє переважне право на залишення на посаді як такої, що має тривалий безперервний стаж роботи, більшу кваліфікацію, є одинокою матір`ю та має на утриманні дитину 6-ти років.

При вивільненні працівників у зв`язку зі змінами у в організації виробництва і праці передусім підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, які підлягають скороченню. І лише з умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.

Вказує також, що відповідно до ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, установу організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника. Оскільки ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини», який розташований в м. Звягель, який був реорганізований шляхом приєднання до КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків», розташований в м. Житомир, тобто в іншій місцевості, а тому переведення на вказане підприємство передбачало обов`язкове письмове погодження працівника.

Сторона позивача своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач та її представник в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що з 03 квітня 2006 року ОСОБА_1 постійно працювала в Новоград-Волинському будинку дитини, який було у 2018 році перейменовано у Комунальну установу «Обласний спеціалізований будинок дитини Житомирської обласної ради», у 2020 році - в Комунальне некомерційне підприємство (КНП) «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради, на посаді - старший інспектор з кадрів (а.с.7-20).

14 липня 2022 року орган управління відповідачів Житомирська обласна рада прийняла рішення № 401 «Про припинення КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради, реорганізувавши його шляхом приєднання до КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради (а.с.22-25).

Наказом КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» № 45-ОС/ТР від 07.10.2022 оформлено рішення керівника щодо попередження працівників про звільнення за скороченням чисельності та штату (а.с.26-29).

07 жовтня 2022 року КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» надіслав ОСОБА_1 персональне попередження про скорочення. Зокрема, із тексту персонального попередження встановлено, що позивачу було запропоновано переведення на одну із вакантних посад згідно Додатку 1 до персонального попередження (а.с.31-32). Цим же листом ОСОБА_1 було попереджено про термін надання відповіді - 10 днів. Після закінчення цього терміну з моменту отримання персонального попередження, вона підлягатиме переведенню або звільненню із займаної посади згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпПУ.

07 листопада 2022 року юрисконсультом КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини», головою комісії з припинення, директором КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Урсуленко С.В. та членом комісії з припинення, головним бухгалтером КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Чернєєвої О.І. було складено акт про відсутність заяви або відмітки на примірнику персонального попередження ОСОБА_1 . Вказаним актом встановлено, що ОСОБА_1 ознайомилась із персональним попередженням та переліком вакантних посад 17.10.2022 року. До інспектора відділу кадрів КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» не надходило інформації щодо прийняття пропозиції або відмови від них ОСОБА_1 (а.с.86).

Наказом № 93-ОС/тр від 05.12.2022 року КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини Житомирської обласної ради» ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого інспектора з кадрів з 19.12.2022 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.21).

Також встановлено, що ОСОБА_1 являється одинокою матір`ю та має на утриманні дитину 6-ти років, а саме малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.37).

Згідно наказу КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради № 233-вд від 02.11.2022 року інспектор з кадрів КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради Жаронкіна Л.І. вибула у щорічну основну відпустку тривалістю 9 календарних днів з 03.11.2022 року до 11.11.2022 року. Цим же наказом на час відсутності ОСОБА_2 обов`язки інспектора з кадрів покладено на юрисконсульта Талавєр Т.Ю. (а.с.116).

Відповідно до наказу КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради № 271-к від 07.11.2022 року прийнято на посаду молодшої медичної сестри ОСОБА_4 з 08.11.2022 року. Цим же наказом на ОСОБА_4 з 08.11.2022 року поклали обов`язки інспектора з кадрів на період відпустки ОСОБА_2 (а.с.117).

Наказом КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради № 273-к від 15.11.2022 року переведено молодшу сестру - ОСОБА_4 на посаду інспектора з кадрів з 15.11.2022 року (а.с.118).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що роботодавцем були порушені норми КЗпП при звільненні позивача, оскільки ОСОБА_1 на час звільнення мала статус одинокої матері, тому на неї поширюються гарантії передбачені ч.3 ст. 184 КЗпП України. Крім того, на час звільнення у відповідача була вакантна посада інспектора з кадрів, яка не була запропонована позивачу. Таким чином позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу №93-ОС/тр від 05.12.2022 КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради про звільнення з 19.12.2022 року ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з кадрів, у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з кадрів у КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради з 19.12.2022 року, підлягають задоволенню. Також, суд вважав, що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід задовольнити частково у розмірі стягнення за один рік, що становить 99 310,00 грн.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Конституція України як Основний закон гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).

Забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання (стаття 21 КЗпП України).

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 51 КЗпП України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Вирішуючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією або спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював, тобто всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати такий працівник.

Гарантії працівників при незаконному звільненні з роботи та порушенні порядку їх звільнення з роботи передбачені у статті 235 КЗпП України.

При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно постановляє рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш ніж за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи було встановлено, що у КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» відбулися зміни в організації виробництва шляхом припинення юридичної особи з переходом прав та обов`язків до іншої особи (правонаступника), що мало наслідком скорочення штату працівників, а також те, що ОСОБА_1 є одинокою матір`ю та має на утриманні дитину 14-ти років.

Трудове законодавство України містить комплекс правових норм, які спрямовані на забезпечення прав жінок у сфері праці, метою яких є недопущення їх обмежень у зв`язку з необхідністю поєднувати виконання певної трудової функції з материнством.

Відповідно до частини третьої статті 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Указана норма встановлює пряму заборону на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця.

Чинне законодавство у аспекті соціальних гарантій містить лише поняття «одинокої матері», тоді як факт набуття такого правового статусу жінкою унаслідок розірвання шлюбу з чоловіком, який після цього не бере участі у вихованні дитини, чи за фактом народження нею дитини не у шлюбі, якщо у свідоцтві про народження дитини відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, не звільняє роботодавця від обов`язку дотримуватися гарантій трудових прав працівника, визначених частиною третьою статті 184 КЗпП України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», статтею 6 СК України дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно із законом, застосованого до неї, вона не набуває прав повнолітньої особи раніше.

Відповідно до статей 18-1-18-3 «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одинокою матір`ю є особа, яка не перебуває у шлюбі з батьком дитини, виховує дитину без батька. Цей статус за одинокою матір`ю зберігається і у тому разі, коли вона уклала шлюб не з батьком дитини за умов, якщо діти не були усиновлені чоловіком (дружиною).

Аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 299/2388/16-ц (провадження № 61-21372св18) зазначив, що основним критерієм при визначенні статусу одинокої матері є виховання та утримання дитини без участі батька. Отже, для підтвердження права на зазначену пільгу в цьому випадку позивачем має бути пред`явлений будь-який офіційно складений, оформлений та засвідчений у встановленому порядку документ, у якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі одного з батьків у вихованні дитини.

Під час розгляду справи було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому відомості про батька записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.37).

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 підтвердила під час розгляду справи, що вона є одинокою матір`ю, а тому на неї поширюються гарантії дотримання трудових прав, визначені частиною третьою статті 184 КЗпП України.

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог трудового законодавства та порушує її права, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що до часу видачі наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади - 05.12.2022 року, не було увільненої посади інспектора з кадрів, на яку було переведено ОСОБА_4 з 15.11.2022 року, виходячи з наступного.

Зідно наказу КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради № 233-вд від 02.11.2022 року інспектор з кадрів КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради Жаронкіна Л.І. вибула у щорічну основну відпустку тривалістю 9 календарних днів з 03.11.2022 року до 11.11.2022 року. Цим же наказом на час відсутності ОСОБА_2 обов`язки інспектора з кадрів покладено на юрисконсульта Талавєр Т.Ю. (а.с.116).

В подальшому, наказом КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради № 271-к від 07.11.2022 року прийнято на посаду молодшої медичної сестри ОСОБА_4 з 08.11.2022 року. Цим же наказом на ОСОБА_4 з 08.11.2022 року поклали обов`язки інспектора з кадрів на період відпустки ОСОБА_2 (а.с.117). При цьому під час розгляду справи представник відповідача зазначив, що ОСОБА_2 була звільнення з вказаної посади.

В подальшому наказом КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» Житомирської обласної ради № 273-к від 15.11.2022 року, переведено молодшу сестру - ОСОБА_4 на посаду інспектора з кадрів з 15.11.2022 року (а.с.118).

Отже, аналізуючи вищевказані накази встановлено, що до часу видачі наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади - 05.12.2022 року (фактично звільнена 19.12.2022 року) була увільнена посада інспектора з кадрів, на яку було переведено ОСОБА_4 з 15.11.2022 року. Вказана вільна посада не була запропонована ОСОБА_1 .

Щодо доводів представника відповідача про порушення судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення норм процесуального права, зокрема неврахування висновків, виснуваних у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2024 року в справі №285/136/23, колегія апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що питання про поновлення на роботі вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. Судом першої інстанції встановлено всі фактичні обставини справи, враховано доводи сторін, надано належну оцінку поданим сторонами доказам та правильно застосовано вищезазначені норми КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував положення ст.32 КЗПП України, яка передбачає, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, установу організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника колегія суддів відхиляє виходячи з наступного.

Так, звертаючись з апеляційною скаргою представник відповідача зазначав, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини», розташований в м. Звягель, який був реорганізований шляхом приєднання до КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків», розташований в м. Житомирі, тобто в іншій місцевості. Отже переведення на вказане підприємство передбачало обов`язкове письмове погодження працівника, у даному випадку ОСОБА_1 .

Однак, як було встановлено під час розгляду справи, 07 жовтня 2022 року КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини» надіслав ОСОБА_1 персональне попередження про скорочення. Зокрема, із тексту персонального попередження встановлено, що позивачу було запропоновано переведення на одну із вакантних посад згідно Додатку 1 до персонального попередження (а.с.31-32). Цим же листом ОСОБА_1 було попереджено про термін надання відповіді - 10 днів. Після закінчення цього терміну з моменту отримання персонального попередження, вона підлягатиме переведенню або звільненню із займаної посади згідно п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Серед запропонованих відповідачем посад, посада старшого інспектора з кадрів у КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків», була відсутня.

Таким чином, ОСОБА_1 не мала можливості висловити свою думку та надати письмове погодження на переведення на роботу в іншу місцевість, а саме м. Житомир, проте звернення з даним позовом до суду свідчить про її згоду на таке переведення, а саме, до КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт, та дітей, які залишились без піклування батьків», розташований в м. Житомир.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач звільнив позивача із займаної ним посади без дотримання вимог трудового законодавства, що є підставою для скасування незаконного наказу про звільнення, поновлення працівника на роботі та відповідно до вимог частини другої статті 235 КЗпП України виплати працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Решта доводів заявника теж є необґрунтованими і спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції, а тому колегією суддів відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям» Житомирської обласної ради залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2024 року.

Головуючий Судді