УХВАЛА

23 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 148/2325/24

провадження № 61-9212ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Тульчинської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд, при здійсненні судочинства, може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що він самостійно виховує та здійснює догляд за дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2025 року, позовні вимоги залишено без задоволення.

14 липня 2025 року засобами поштового зв'язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно подати до Верховного Суду підписану касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Суд роз`яснив особі, яка подала касаційну скаргу, строк, порядок виконання вимог ухвали та наслідки її невиконання.

На виконання вимог наведеної ухвали Верховного Суду 02 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, аналіз змісту якоїсвідчить про те, що вона є аналогічною попередній.

Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 15 березня 2023 року у справі № 726/2166/19, від 13 липня 2023 року у справі № 922/5158/21.

Разом з тим, на наведену підставу касаційного оскарження та вказані постанови Верховного Суду заявник посилалася у первинній редакції касаційної скарги, поданій 14 липня 2025 року, та Верховний Суд в ухвалі від 07 серпня 2025 року вказав, що зміст доводів касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду, на які заявник посилається у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин в справі, що переглядається, а доводи касаційної скарги зводяться до порушення норм процесуального права щодо встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Проте обов`язковою умовою касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України) є обґрунтованість підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Станом на 22 вересня 2025 року інших заяв про усунення недоліків касаційної скарги до Верховного Суду не надходило.

Оскільки заявник не підтвердив підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, інші доводи та відповідні їм підстави касаційного оскарження судових рішень у новій редакції касаційної скарги не навела, вказані в ухвалі Верховного Суду від 07 серпня 2025 року недоліки не усунуто.

Відповідне невиконання вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, №21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо скаржник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 183, 185, 260, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2025 року у справі № 148/2325/24 вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков