ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

у липні 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява КП "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що КП "Київтеплоенерго" надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрована у квартирі № 255 вказаного будинку та є споживачем зазначених вище послуг. У зв`язку із несплатою відповідачем коштів за отримані послуги, у неї виникла заборгованість, яка разом із врахуванням 3% річних від суми боргу, її інфляційної складової та пені складає 142 150,66 грн, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2025 року цивільну справу № 753/15069/25 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично передано судді 17 липня 2025 року.

Відповідно до інформації, яка надійшла до суду 29 липня 2025 року з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА", ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 30 липня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

11 серпня 2025 року на електронну пошту суду від імені відповідача Глінки А.І. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що не заперечує щодо наявності заборгованості за житлово-комунальні послуги, однак зазначає, що з 2022 року вона разом із своїми неповнолітніми дітьми постійно проживає поза межами України - у Франції. На момент формування заборгованості вона фактично не користувалася житлом і комунальними послугами, які надаються, втім визнає свій обов`язок щодо погашення боргу. Зважаючи на викладене, відповідач просила суд врахувати її життєві обставини, відсутність постійного доходу та фактичне не проживання за адресою, а також зменшити чи скасувати нарахування 3% річних, що є надмірним фінансовим навантаженням, та надати можливість сплачувати заборгованість частинами по мірі фінансової спроможності. Також відповідач долучила до відзиву копію квитанції про сплату на користь позивача коштів у розмірі 4 000,00 грн.

Судом 11 серпня 2025 року було відскановано даний відзив та долучено до статистичної картки справи у підсистемі Електронний суд, а також надіслано його електронну копію на електронну адресу позивача.

Вбачається, що позивач не скористався своїм правом на не подав відповіді на відзив.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) до Додатки до нього, відповідно до яких ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отриманні кредитором за період 1 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.

Тобто, з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснювало КП «Київтеплоенерго».

З 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Будинок АДРЕСА_1 під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання, тобто мешканці квартир, що розташовані в будинку, є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем вищезгаданих послуг.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV).

Вищевказаний Закон містить визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За приписами статті 19 Закону № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085).

Частина 7 статті 26 Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII).

За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, Постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1182 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та попових договорів про надання послуг з постачання гарячої води" та Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії".

Відповідно до статті 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також і плату за абонентське обслуговування.

Відповідно до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», споживачі послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води зобов`язана сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованою за вказаною адресою та отримуючи послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води, не виконувала покладений на неї договором і законом обов`язок по оплаті вказаних послуг, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, на яку позивачем також нараховано 3% річних та інфляційні втрати, що підтверджується наданими позивачем розрахунками.

Окрім того, відповідач у відзиві на позов не заперечувала про наявність такої заборгованості.

Поряд з цим до відзиву не долучено належних доказів того, що відповідач не проживає у квартирі тривалий час, як нею зазначено у відзиві та не користується відповідними послугами, як зазначено нею у відзиві.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідач від мереж теплової енергії та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялася, не відключалася.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до умов договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у додатку № 1 та/або договору № 2 до договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене цим договором. Крім того новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних та інфляційних нарахувань.

Відповідно до договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» позивач прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 3866, 25 грн та послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 1132,71 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у період з травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року не сплачував кошти за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 44931,55 грн та 416, 32 грн, відповідно.

Разом з тим, відповідач, починаючи з 01 листопада 2021 року, не належним чином сплачував кошти за надані йому послуги: з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 41132,43 грн та 24978,83 грн, відповідно, а також: заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії - 728,36 грн та за абонентське обслуговування за постачання гарячої води - 363,99 грн.

Суд не бере до уваги подані відповідачем докази часткової сплати заборгованості урозмірі 4000,00 грн, оскільки із долученої квитанції вбачається, що період за який здійснюється оплата - це з 1 липня по 1 серпня 2025 року, що не охоплюється періодом, який зазначений у позовних вимогах. Також суд наголошує, що відповідачем у відзиві на позов не заперечувався факт наявності заявленої позивачем заборгованості, а тому вимога позивача про стягнення сум основного боргу підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі, інфляційних втрат та пені, які нараховані, починаючи з січня 2024 року, суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно положень постанови Кабінету міністрів України від 5 березня 2022 року № 206, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Втім, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги, у випадку прострочення сплати коштів, було поновлено на підставі постанови КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, тобто такі нарахування проводяться з 31 грудня 2023 року.

Таким чином позивачем були здійснені нарахування 3% річних та розміру інфляційних втрат на суми заборгованості за несплату коштів, а саме:

?за спожиті послуги з централізованого опалення за період до 01травня 2018року, заборгованість за що склала 3866,25 грн, то інфляційна складова боргу становить 637,93 грн, а 3% річних - 154,44 грн;

?за спожиті послуги з централізованого опалення за період до 01травня 2018року, заборгованість за що склала 1132,71 грн, то інфляційна складова боргу становить 186,90 грн, а 3% річних - 45,25 грн;

?за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01травня 2018року по 31 жовтня 2021року, заборгованість за що склала 44931,55 грн, то інфляційна складова боргу становить 7813,55 грн, а 3% річних - 1901,48 грн;

?за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01травня 2018року по 31 жовтня 2021року, заборгованість за що склала 416,32 грн, то інфляційна складова боргу становить 325,37 грн, а 3% річних - 97,27 грн;

?за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01листопада 2021 року заборгованість за що склала 41132,43 грн, то інфляційна складова боргу склала 5587,87 грн, а 3% річних 1336,56 грн;

?за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01листопада 2021 року, заборгованість за що склала 24978,83 грн, то інфляційна складова боргу становить 3220,35 грн 3% річних - 752,08 грн.

Судом було перевірено вказані розрахунки, які виконані за вірними формулами та із зазначенням достовірних періодів нарахування, а відтак зазначені вимоги підлягають задоволенню.

Окрім того, пунктом 10 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги»" передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 % загальної суми боргу (ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Таким чином вимога про стягнення із відповідача пені у розмірі 1626,14 грн та 915,03 грн, яка утворилася у зв`язку із непогашенням заборгованості за спожиті у період з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, відповідно, підлягає задоволенню.

Відповідачем не надано доказів на спростування обставин та розрахунків наданих позивачем. Відсутність коштів та скрутне матеріальне становище не може бути підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань щодо оплати комунальних послуг, які надавались позивачем відповідачу (протилежного суду не доведено).

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, абонентське обслуговування, а також 3% річних від сум боргу, їх інфляційної складової боргу та пені в загальному розмірі 142 150,66 грн є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо прохання відповідача про можливість сплати заборгованості частинами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 435 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може розстрочити його виконання.

З урахуванням обставин справи, розмір боргу, що виник у відповідача, зважаючи на підстави, на які посилається відповідачу клопотанні про можливість спалти боргу частинами (реструктуризацію) заборгованості, зважаючи на відсутність належних доказів, які б вказували на скрутне фінансове становище відповідача, суд не вбачає належних підстав для задоволення вказаного клопотання, а відтак воно не підлягає задоволенню.

Серед іншого, суд наголошує, що відповідач не позбавлена права за наявності відповідних підстав та доказів, після ухвалення рішення у справі подати окремо заяву, оформлену до вимог ЦПК України, про розстрочення виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість:

- за спожиті послуги з централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року у розмірі 3866,25 грн, інфляційну складову у розмірі 637,93 грн та 3% від суми боргу - 154,44 грн;

- за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання за період до 01 травня 2018 року у розмірі 1132,71 грн, інфляційну складову у розмірі 186,90 грн та 3% від суми боргу - 45,25 грн;

- за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 44931, 55 грн, інфляційну складову у розмірі 7813,55 грн та 3% від суми боргу - 1901,48 грн;

- за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 416,32 грн, інфляційну складову у розмірі 325,37 грн та 3% від суми боргу - 97,27 грн;

- за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 41132,43 грн, інфляційну складову у розмірі 5587,87 грн, 3% від суми боргу - 1336,56 грн та пеню у розмірі 1626,14 грн;

- за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги постачання гарячої води у розмірі 24978,83 грн, інфляційну складову у розмірі 3220,35 грн, 3% від суми боргу - 752,08 грн та пеню у розмірі 915,03 грн;

- плату за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 728,36 грн;

- плату за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 363,99 грн, що в загальному розмірі складає 142 150,66 грн, а також суму судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради "Київтеплоенерго", , місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, 5.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя К.В. Шаповалова