Справа № 683/1832/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Кутасевич О.Г.,

з участю секретаря судового засідання Братенка В.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/1832/25, 2/683/1117/2025 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, а також судових витрат у справі.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» вказує, що 26 листопада 2021 року ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №316327049, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 8700 зі сплатою процентів за користування кредитом, який згідно графіку сплати кредитних коштів мав повернути 03 грудня 2021 року. У цей же строк відповідач мав повернути нараховані за користування кредитом проценти.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, дія якого продовжено згідно додаткових угод №№26, 27 та 32 від 31 грудня 2020 року та 31 грудня 2021 року, 31 рудня 2023 року у відповідності до умов яких відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №316327049 від 26 листопада 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1

30 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, у відповідності до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №316327049 від 26 листопада 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1

29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, у відповідності до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №316327049 від 26 листопада 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладене, оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за договором кредиту №316327049 від 26 листопада 2021 року, просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь сумі 27041,54 грн, з яких: 8699,19 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 18342,35 грн заборгованості за відсотками, а також 2422,40 грн судового збору та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 липня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №316327049 (а.с. 34-38).

Згідно з умовами договору, ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 8700 грн строком на 7 днів до 03 грудня 2021 року (Дисконтний період), який може бути продовжено позичальником шляхом оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, що позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовану функцію продовження строку Дисконтного періоду, при цьому строк продовження дорівнює 30 днів та кількість продовження Дисконтного періоду на вказаних умовах не обмежена. За користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати проценти, що становить 1,93 проценти від суми кредиту. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів у вказаному вище порядку, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною ставкою за весь період Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту та до взаємовідносин зі сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою ставкою, що складає 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити різницю між нарахованими процентами за Базовою ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною ставкою за весь період користування кредитом протягом Дисконтного періоду. Основна сума кредиту має бути повернута не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі, якщо позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після закінчення Дисконтного періоду, з урахування усіх продовжень строку Дисконтного періоду, сума кредиту має бути повернута не пізніше 90 днів від дати закінчення Дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник сплачує проценти в розмірі 2.98 за кожен день користування кредитом.

Кредитний договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами договору ТОВ « Міневео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит сумі 8700 грн шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Універсал Банк», який позичальник зазначив в договорі від 26 листопада 2021 року.

Згідно інформації АТ «Універсал Банк» від 01 серпня 2025 року, наданої на запит суду, на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_1 , на яку 26 листопада 2021 року було проведено операцію по надходженню коштів в сумі 8700 грн через сервіс іншого банку.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, дія якого продовжено згідно додаткових угод №№26, 27 та 32 від 31 грудня 2020 року та 31 грудня 2021 року, 31 рудня 2023 року у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Таліон Плюс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до ОСОБА_1 , за кредитним договором №316327049 від 26 листопада 2021 року.

30 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, у відповідності до умов якого

останній » набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до ОСОБА_1 , за кредитним договором №316327049 від 26 листопада 2021 року.

29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, у відповідності до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №316327049 від 26 листопада 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ураховуючи факт підписання відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору шляхом накладення особистого письмового підпису, суд вважає, що укладення кредитного договору договором №316327049 від 26 листопада 2021 року, відбулось і відповідачу надано суму кредиту в розмірі 8700 грн. Відповідачем кредитний договір не оспорювався.

Отже, досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань.

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що до позивача перейшло право вимоги договором №316327049 від 26 листопада 2021 року, укладеним ОСОБА_1 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Отже, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «Ейс»» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.

Відповідно до основних засад цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, у якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач.

Звертаючись з вказаним позовом ТОВ «ФК «Ейс» просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №316327049 від 26 листопада 2021 року в сумі 27041,54 грн, з яких: 8699,19 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 18342,35 грн заборгованості за відсотками відповідно до розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за 70 днів користування кредитом.

Разом з тим, вказаним розрахунком не ураховано, що відповідачем 05 грудня 2021 року на виконання умов договору щодо продовження Дисконтного періоду сплачено проценти за користування кредитом в сумі 1511,19 грн, а також 0,81 грн на сплату тіла кредиту, тим самим відповідач продовжив Дисконтний період на строк 30 днів, однак після закінчення вказаного періоду продовжив користуватись кредитом без відповідної сплати відсотків, у зв`язку із чим первісним кредитором відповідно до умов договору було нараховано різницю між Дисконтною ставкою та Базовою ставкою за весь період користування кредитом в сумі 1197,91 грн та продовжило нарахування відсотків за ставкою 2,98 процентів в межах строку дії договору.

Тобто за 37 днів (Дисконтний період, що продовжився) користування кредитом в сумі 8700 грн відповідач мав сплатити відсотки в розмірі 1,98% що складає 6373,62 грн, та оскільки після 06 січня 2022 року продовжив користуватись кредитом без відповідної сплати відсотків, йому мала бути нарахована різниця між нарахованими процентами за Базовою (1,98%) ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною ставкою (1,93%) за весь попередній період користування кредитом, що складала 160 грн (6373,62-6212,67), а не 1,197,91 грн, як зазначено у розрахунку та в подальшому на заявлений позивачем період 37 днів проценти мали нараховуватись за ставкою 2,98 відсотків (п.1.12.2 Договору) за кожен користування кредитом, тобто 9591,73 грн, а всього 15965,34 грн відсотків.

Оскільки відповідачем 05 грудня 2021 року сплачено відсотки в розмірі 1511, 19 грн та 0,81 грн суми кредиту, з відповідача слід стягнути 8699,19 грн тіла кредиту та 14 454,16 грн, а всього 23153,35 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2025 року між Адвокатським бюро «Тараненко і партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» був укладений договір про надання правової допомоги №29/05/25-01 та додаткову угоду про надання правової допомоги.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг до вказаного договору про надання вбачається, що вартість наданих Адвокатським бюро «Тараненко і партнери » юридичних послуг щодо підготовки позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 7000 грн, з яких 5000 грн за складання позовної заяви тривалістю 2 години, 1000 грн вивчення матеріалів справи, підготовку адвокатського запиту вартістю 500 грн тривалістю 1 годину та та клопотання щодо витребування доказів вартістю 500 грн тривалістю 1 годину.

Ознайомлення з матеріалами справи, охоплюється послугою складення позовної заяви та подання позову до суду, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом, а складання адвокатського запиту та клопотання про долучення доказів не є значними за обсягом та не потребують такої кількості часу на їх підготовку.

Тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у вказані справі мають становити 5000 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, заявлені позовні вимоги в сумі 27041,54 грн задоволено частково на суму 23153,35 грн, тобто на 85,62 %, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2074,06 грн судового збору та 4281 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №316327049 від 26 листопада 2021 року сумі 23153,35 грн, з яких: 8699,19 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 14 454,16 грн заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 2074,06 грн судового збору та 4281 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс», місцезнаходження: 02175, м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: