Справа № 615/1100/25
Провадження № 2/615/330/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретар судового засідання Клименко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на нежитлову будівлю - гараж,

встановив:

04.06.2025 представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на самочинно побудовану нежитлову будівлю - гаражу.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач у 1990 році власними силами збудувала гараж. У 2007 році рішенням Валківської міської ради ХІХ сесії V скликання № 126.4 затверджено акт вибору та обстеження земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для будівництва індивідуального гаража з подальшою передачею земельної ділянки у приватну власність у порядку безоплатної приватизації. За результатами технічного обстеження, об`єкт (нежитлова будівля гараж) має задовільний технічний стан, відповідає вимогам будівельних норм та придатний до експлуатації. Але у присвоєнні поштової адреси гаражу органом місцевого самоврядування відмовлено через відсутність документів на земельну ділянку, яка не може бути оформлена у приватну власність через законодавчу заборону у період воєнного стану.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 09.06.2025 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку загального позовного провадження.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК порядку сторони не скористалися

Представник позивача надала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача міський голова Скрипніченко В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 1990 році біля житлового будинку АДРЕСА_1 позивачем самочинно побудована нежитлова будівля гараж.

В 2007 році позивачу надано акт вибору та обстеження земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаражу біля житлового будинку АДРЕСА_1 ., яким встановлено її придатність для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу.

12.07.2007 рішенням Валківської міської ради ХІХ сесії V скликання № 126.4 позивачу затверджено акт вибору та обстеження земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража у м. Валки біля житлового будинку АДРЕСА_1 та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража з подальшою передачею у приватну власність в порядку безоплатної приватизації площею 0,0030 га.

12.05.2025 року КП «Валківське бюро технічної інвентаризації» Валківської міської ради виготовлено технічний паспорт інвентаризаційна справа № 3611, в якому рік спорудження гаража значиться - 1990 р.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження № 0105-25 від 22.05.2025, зареєстрованого в Реєстрі будівельної діяльності за № ТО01:7996-2969-6021-4137, об`єкт (нежитлова будівля гаражу) має достатню конструктивну жорсткість елементів, несучу здатність, механічний опір та стійкість конструкцій, не має дефектів та відноситься до технічного стану «2» - задовільний так як всі конструкції відносяться до категорії технічного стану «2» - задовільний згідно ДСТУ 9273:2024, та встановлена відповідність об`єкта вимогам чинних Державних будівельних норм та технічна можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкту.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

За ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Зі змісту ст.317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

В ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.4 ст.3 Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

За ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно із ч.1,2 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Враховуючи викладене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23.02.2016 № 8.4-35/18/1)

В ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Згідно із рішенням виконавчого комітету Валківської міської ради від 24.03.2025 № 61, позивачу відмовлено у присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна, на підставі п.1 ч.8 ст.26-4 ЗУ «Про врегулювання містобудівної діяльності» у зв`язку з поданням неповного пакета документів, а саме відсутністю документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій споруджується (споруджено) об`єкт нерухомого майна.

В п.16 ст.26-3 Закону, присвоєння адреси самочинно збудованим об`єктам здійснюється відповідно до ч. 4,5,7-10 ст.26-5 цього Закону, на які визнано право власності за рішенням суду.

П.27 розділу Х ЗК України встановлено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Водночас, заборона не поширюється на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам, розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності ЗК України.

В постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі №6-1328цс15, згідно ч.1 ст.376 ЦК самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч.1 ст.376 ЦК ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Згідно із ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

В ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Аналізуючи наведені правові норми та оцінюючи подані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що врегулювання спірного питання у досудовому порядку є неможливим. Вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються належними і допустимими доказами, у тому числі технічним паспортом № 41 від 12.05.2025, інвентаризаційна справа № 3611.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю гараж, розташований по АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на самочинно побудовану нежитлову будівлю - гаражу, згідно технічного паспорта № 41 від 12.05.2025 р., інвентаризаційна справа № 3611 який розташований в АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова