ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5359/25 Провадження № 2/636/2831/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» в особі директора Гедзь О.В. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 1917597 в розмірі 32 110 грн., та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 12.04. 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1917597 ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 9xpMN2dNFO згідно, що був надісланий на вказану позичальником електронну адресу у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позики позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 грн. зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка фіксована) на погоджений сторонами строк 30 днів шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату(проценти) від суми позики. Підписанням цього договору відповідач підтверджує, що він до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та умови пролонгації. Враховуючи здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики в розмірі 1770,00 грн., заборгованість ОСОБА_1 за договором позики складає 32 110,00 грн., зокрема: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22110,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

26.10. 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1917597 від 12.04. 2021 року.

03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1917597 від 12.04. 2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до цього договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 33 800,00 грн., з яких 10 000,00 грн. -сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 880,00 грн. - сума заборгованості за відсотками . На підставі викладеного ТОВ «Фінпром Маркет» просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 32 110 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22110,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Також в позовній заяві міститься прохання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, без участі представника товариства, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 30.06.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у спрощеному позовному провадженні.

08.08.2025 року відповідачкою надано на позовну заяву відзив, який сформований в підсистемі «Електронний суд», в якому ОСОБА_1 заперечує проти позовних вимог в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Не заперечуючи проти факту укладення нею договору позики з ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та отримання у позику 10 000 грн., зазначає, що кредитором неправомірно та всупереч вимог ст. 1048 ЦК України нараховані проценти в розмірі 22 110,00 грн. після закінчення строку кредитування. Вказує, що відповідно до п.2 договору кредит надається строком на 30 днів, термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (дата платежу) 12.05.2021 року; проценти за користування кредитом: 1170 грн., які нараховуються за ставкою 0,59% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,99 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Доказів, які свідчать про подальше узгодження сторонами істотних умов кредитування (після спливу 30

13.08.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що доводи ОСОБА_1 щодо неправильного нарахування процентів за договором позики не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються положеннями п.4.2. договору позики № 1917597 та п. 6.5 Правил користування позикою щодо пролонгації та авто пролонгації строку користування позикою з обмеженням 90 календарними днями, і з якими ознайомилась та погодилась відповідачка при укладенні договору позики. Посилання відповідача на положення ст. 625 ЦК України вважає помилковими, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовом, обраховував заборгованість відповідача за бозовою/фіксованою процентною ставкою, а не за процентною ставкою «понадстрокове користування позикою в розмірі 2,7% (відповідальність штраф за порушення умов договору позики згідно правил нараховується після 120 днів нарахування процентів за базовою процентною ставкою). Зазначає, що відповідачка не надала свого контр розрахунку до своїх заперечень на позов.

05.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» відповідачка ОСОБА_1 надала заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що посилання представника позивача на положеннями п.4.2. договору позики № 1917597 та п. 6.5 Правил користування позикою щодо пролонгації та авто пролонгації строку користування позикою з обмеженням 90 календарними днями, суперечать вимогам п.7 ст. 12 розділу ІІІ Закону України «Про споживче кредитування» щодо продовження строку кредитування, оскільки між нею та первісним позикодавцем не укладалась додаткова угода про продовження строку кредитування. Також ОСОБА_1 надала свій розрахунок боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що складає 1486 днів і складає 19 511,68 грн., де 10 000 (сума боргу) + 6521,13 (інфляційне збільшення) + 12220 (штрафні санкції) + 1770,00 (проценти за договором = 19 511,68 (сума боргу з урахуванням штрафних санкцій та процентів за договором).

Також 08.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.

У зв`язку із зазначеним суд вважає можливим провести розгляд даної справи без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 12.04. 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1917597 у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до пунктів 1,2,3 договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) в сумі 10 000,00 грн. на погоджений умовами договору строк 30 днів шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики за фіксованою процентною ставкою (базовою) /день 1,99 % протягом строку позики згідно графіка платежів або достроково. Дата надання позики - 12.04.2021; дата повернення позики (останній день) - 12.05.2021; знижена процентна ставка/день - 0,59%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день -2,70; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 215,35%; орієнтовна загальна вартість позики - 11770,00 грн. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Згідно пункту 4 договору позики підписанням цього договору позичальник підтверджує, що: ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.4.1) та до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі "Правила"), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі (п.4.2).

Відповідно до пункту 5 договору позики він укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

У пункті 6 договору зазначено, що він укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України, згідно яких Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором.

Зміна або припинення в односторонньому порядку договірних зобов`язань повністю чи частково, а також одностороння відмова від їх виконання, не допускаються, якщо інше не встановлено законом чи Правилами (п.7 договору).

У пункті 11 цього договору вказані реквізити сторін договору з зазначенням їх електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у тому числі електронний підпис одноразовим ідентифікатором позичальника 9xpMN2dNFO.

Як вбачається з довідки про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з яким укладено договір N1917597 від 12.04.2021р. ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): 9xpMN2dNFO , час відправки ідентифікатора позичальнику -12:45:46 , електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор -ІНФОРМАЦІЯ_3.

Факт перерахування позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позики в розмірі 10 000,00 грн. на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття

рахунку (Рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфрастурктури та видачу ліцензії від 27 квітня 2023 року N 21/764-рк), згідно якої підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ) відповідно до умов договору про переказ коштів N23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1) Дата 12.04.2021 року; 2) Номер платежу ab4661ae-c878-4967-be3c-1bf1239e62ce; 3) Сума 10000.00 грн.; 4) Отримувач ОСОБА_1 - ЕПЗ номер НОМЕР_1 .Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.

Факт отримання коштів за договором позики в сумі 10 000,00 грн. не оспорюється й відповідачкою.

26.10. 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансоваа компанія Управління Активами » укладено договір факторингу №2610 , за умовами якого право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором позики ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1917597 від 12.004.2021 перейшло до ТОВ «Фінансоваа компанія Управління Активами » у розмірі 33880 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу -10000,00 грн., сума заборгованості за відсотками -23 880,00 грн. При цьому в Реєстрі прав вимог №2 від 26.10.2021 року зазначено, що прострочення виконання зобов`язання за договором позики № 1917597 складає 137 днів.

03.04.2023 року між ТОВ «Фінансоваа компанія Управління Активами » та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК , за умовами якого право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором позики ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1917597 від 12.04.2021 перейшло до позивача ТОВ «Фінпром Маркет» у розмірі 33880 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу -10000,00 грн., сума заборгованості за відсотками -23 880,00 грн.

Позивач зазначає, що враховуючи умови договору позики № 1917597 від 12.04.2021 р. та здійснені відповідачкою платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 1770,00 грн. заборгованість останньої за договором позики складає 32 110,00 грн., зокрема: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22110,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Тому, акцептуючи пропозицію товариства ТОВ « 1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором 9xpMN2dNFO

у договорі позики ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1917597 від 12.04.2021 року, ОСОБА_1 приєдналась до Правил надання коштів у позику, визнала та погодилась на запропоновані позикодавцем умови користування та порядок надання ним грошових коштів.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем ОСОБА_1 та первісними кредиторами не було б укладено.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18.

На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що вищевказані кредитні договори підписані відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з електронним підписом первісного кредитора підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, суд вважає, що є доведеним факт укладення між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 договору позики № 1917597 ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 12.04.2021 року.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Факт укладення вищевказаних в рішенні договорів факторингу підтверджений як копіями цих договорів факторингу, витягами з актів прийому-передачі реєстру боржників за цими договорами факторингу, та витягами з реєстру боржників, які підписані директорами зазначених товариств та завірений їх печатками.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями частини першої статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Визначаючи розмір заборгованості відповідачки перед позивачем суд, проаналізувавши умови договору позики, зазначає наступне.

За змістом статті 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, та підтверджені у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.

За умовами договору про надання договору позики ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1917597 від 12.04.2021 року, укладеного між ТОВ «ФК 1 Безпечне Агенство необхідних кредитів»та ОСОБА_1 , строк його дії становить 30 днів ( з 12.04 2021 по 12.05.2021 року. Відповідно до п.4.2 договору позики процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) зазначена в Правилах надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики).

Відповідно до пункту 2.24 вказаних Правил строк позики - період часу, на який Товариство надає позику позичальнику відповідно до умов Договору позики (із зазначенням кінцевої дати строку позики) та який може бути змінено у випадку продовження строку користування позикою за ініціативою позичальника в порядку, передбаченому розділом 7 цих Правил, або зміни кінцевої датистроку позики у відповідності до п. 6.8 цих Правил.

Між тим відповідачка ОСОБА_1 заперечує факт продовження строку користування позикою за її ініціативою, а позивачем не надано доказів пролонгації договору, тобто додаткових угод щодо продовження строку користування позикою, які повинні бути підписані сторонами цього договору.

Посилання позивача на п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) як на підставу нараховування процентів за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, суд не приймає до уваги.

У постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від правового висновку, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18). Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» має право на стягнення процентів, передбачених умовами договору позики № 1917597 від 12.04.2021 року , за користування наданими коштами за 30 днів, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок, дорівнює (10 000,00 -тіло кредиту / 100 х 1,99 % х 30 днів) =5970,00 грн.

Загальна сума заборгованості за цим договором становить 10 000,00 + 5970,00 = 15970,00 грн.

Враховуючи вимоги пункту 6.10.2 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) щодо порядку зарахування сплачених позичальником коштів, та посилання позивача у позовній заяві про сплату позичальником ОСОБА_1 платежів в сумі 1770,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики, суд вважає, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором позики складає 14 200,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь ТОВ «Фінпром Маркет».

Суд при цьому зазначає, що нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

За неповернення передбачених договором сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може настати відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України, проте регулятивна норма часитини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Між тим, звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Фінпром Маркет» не заявляло вимоги про стягнення відсотків на підставі ст. 625 ЦК України за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору.

Враховуючи вище зазначене та вимоги ч.1 ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд також не приймає до уваги й розрахунки відповідачки ОСОБА_1 , надані нею щодо розміру заборгованості за вказаним договором позики в розмірі 19 511,68 грн.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» підлягають задоволенню частково з урахуванням наявних у справі письмових доказів в розмірі 14 200,00 грн.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15-цта в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі№ 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі№ 648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: копію Договору про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024, укладеного з адвокатом Ткаченко Ю.О. , Витяг від 16.05.2025 року з Акту N13-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги N 01-11/24 від «01» листопада 2024 р.дносно ОСОБА_1 на суму 3500 грн., платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579934714.1 від

19.05.2025 про оплату послуг адвоката, копію ордеру адвоката Ткаченко Ю.О. про надання правничої допомоги.

Суд враховує складність даної справи, а також надані адвокатом послуги та приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт.

Оскільки позовні вимоги задовольняються частково, судові витрати слід стягнути з відповідачки пропорційно задоволених вимог відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір в розмірі 1071,26 грн. ( 2422,40 х 14 200,00: 32 110,00 =1071,26), та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1547, 80 грн. ( 3500,00 х 14200,00 : 32110,00 = 1547, 80 ).

Керуючись ст.ст. 12, 141, 178, 211, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 269, 353,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет»заборгованість за договором позики ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1917597 від 12.04.2021 року, укладеного між ТОВ « 1 Безпечне Агенство необхідних кредитів»та ОСОБА_1 в сумі 14 200 ( чотирнадцять тисяч двісті) гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1071 ( одна тисяча сімдесят одна) грн. 26 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1547 ( одна тисяча пятсот сорок сім) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», , банківські реквізити: НОМЕР_3 , банк отримувача: АТ «ОТП Банк», код банку 300528, юридична адреса:08200, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9А, офіс 204, адреса електронної пошти:

Представник позивача адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, РНОКПП НОМЕР_4 , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ,електронна адреса : ІНФОРМАЦІЯ_3

Суддя І.В. Карімов