Провадження № 2/761/7803/2025
УХВАЛА

16 вересня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши клопотання представника відповідача про надання строку на примирення та про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м.Києва перебуває дана цивільна справа.

18 серепня 2025 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також клопотання про надання строку на примирення.

Клопотання вмотивовані тим, що між сторонами немає домовленості щодо подальшого утримання дітей, не було досягнуто домовленості ні про порядок та розміри аліментів на дітей, ні про те з ким будуть проживати діти. Відповідач прагне зберегти сім`ю, та хоче щоб обоє з батьків були присутні в житті дітей, щоб обоє з батьків виконували обов`язки щодо утримання та виховання дітей порівну. Відповідач зацікавлена у збереженні сім`ї та вважає, що немає підстав для розірвання шлюбу, у зв`язку з чим просить надати строк для примирення та зупинити провадження у справі. Крім того, сторона відповідача через свого представника бажає бути присутньою при розгляді справи, надавати усні пояснення щодо обставин справи, тобто в повній мірі користуватися своїми правами, передбаченими ч. 1 ст.43 ЦПК України, тому просить про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

З приводу клопотання сторони відповідача про надання строку на примирення.

Згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. У випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Здійснення судом заходів до примирення подружжя, у тому числі надання сторонам строку на примирення, є правом суду, а не обов`язком.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц та від 11.06.2019 у справі № 605/434/18.

Судом врахована позиція позивача, яка висловлена у позовній заяві, відповідно до якої позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання строку на примирення.

Суд також враховує положення ст. 56 СК України, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на відсутність з боку позивача волевиявлення щодо встановлення строку на примирення з дружиною, суд вважає, що задоволення клопотання відповідача буде суперечити ст. 24, 56 СК України, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

З приводу клопотання сторони відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно із частинами 2, 4 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ч.6 ст.19 ЦПК України).

За приписами ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як зазначає сторона відповідача, відповідач через свого представника бажає бути присутньою при розгляді цієї справи, надавати усні пояснення щодо обставин справи; брати участь у дослідженні доказів та мати можливість висловлювати свої доводи, що їх оцінки чи щодо питань, які можуть виникнути під час судового розгляду; наводити свої заперечення щодо заяв, клопотань, доводів та міркувань іншої сторони; ставити питання іншим учасникам справи; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, тобто в повній мірі користуватися своїми правами передбаченими ч. 1 ст. 43 ЦПК України. Вказане буде сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; своєчасності надання суду повних та достовірних пояснень з питань, що мають значення для правильного вирішення спору.

Разом з тим, слід зазначити, що спрощене провадження, як з повідомленням сторін так і без такого, спрямоване на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, розглядом всіх заявлених клопотань.

При цьому, суд зауважує, що відповідач не була позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву, в якому зазначити свої доводи та заперечення по суті позову.

Разом з тим, своїм процесуальним правом не скористалася.

За матеріалами справи вбачається, що в даному випадку з урахуванням предмету спору, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а відповідне клопотання є не вмотивоване, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін.

Керуючись ст.ст. 251, 259, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про надання строку для примирення - відмовити.

У задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з повідомленням сторін - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА