Справа №303/4917/25
Ряд. стат. звіту - 26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» - Тараненко Артема Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» - Тараненко А.І. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 19.02.2022 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №918174480 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач, ОСОБА_1 за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого, добровільно, виявив бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані.

Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відразу після вчинення дій відповідача, 19.02.2022 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало грошові кошти в сумі 5 500 гривень на банківську карту № НОМЕР_1 , що свідчить про те, що первісний кредитор своїх зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі.

28.11.2018 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу №1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу №1, відповідно до умов якого було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

23.02.2024 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №23/0224-01.

29.05.2025 року між ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем ТзОВ «ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, а відповідач у свою чергу, порушив умови кредитного договору, врезультаті чого не здійснював часткові та своєчасні погашення, а тому сума заборгованості становить 10 179,95 гривень, яка складається з наступного: 5 500 гривень заборгованість по кредиту та 4 679,95 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, в тому числі докази, що були отримані в електронній формі через систему «Електронний суд», суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19.02.2022 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №918174480 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

28.11.2018 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу №1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу №1, відповідно до умов якого було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

23.02.2024 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №23/0224-01.

29.05.2025 року між ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем ТзОВ «ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Вищезазначені докази були надані суду та отримані ним в електронній формі через систему «Електронний суд».

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе за вищезазначеним кредитним договором зобов`язання, а саме не здійснював виплату належних до сплати сум кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом.

Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за Кредитним договором №918174480 від 19.02.2022 року становить 10 179,95 гривень.

Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до п.1 та 2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані представником позивача докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

У свою чергу відповідач ОСОБА_1 , у передбачений судом строк, відзив на позовну заяву не подав, а отже не надав суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували заявлені вимоги представника позивача.

Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року зі справи №922/445/19 та від 22.11.2019 року зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини п`ятої статті 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 року у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що 29.05.2025 між ТзОВ «ФК «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» було укладено Договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01.

Із Акту прийому-передачі наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року вбачається, що адвокат надав наступні послуги:

- складання позовної заяви ТзОВ «ФК «ЕЙС» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №918174480 від 19.02.2022 року (період надання послуги - 2 години, вартість - 5 000 гривень);

- вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №918174480 від 19.02.2022 року (період надання послуги - 2 години, вартість 1 000 гривень);

- підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №918174480 від 19.02.2022 року на рахунок боржника, яким є ОСОБА_1 (період надання послуги - 1 година, вартість 500 гривень);

- підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №918174480 від 19.02.2022 року на рахунок боржника, яким є ОСОБА_1 (період надання послуги - 1 година, вартість 500 гривень).

Загальна вартість наданих послуг складає 7 000 гривень.

Разом з тим, витрати за надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Однак, суд бере до уваги те, що така справа дійсно не є складною, є типовою для представника позивача та не потребує значного проміжку часу для підготовки та подання позову, розмір витрат на плату адвоката повинен бути співмірним із ціною позову, а тому суд приходить до висновку, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень є завищеною, яку слід зменшити до 3 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 549-552, 1054 ЦК України та ст.ст. 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

Позов задоволити - частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» суму заборгованості за кредитним договором №918174480 від 19.02.2022 року в розмірі 10 179 (десять тисяч сто сімдесят дев`ять) гривень 95 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» сплачену суму судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , місцезнаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 23.09.2025 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір