справа № 619/1164/25
провадження № 2/619/824/25
Рішення

іменем України

23 вересня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/1164/25,

позивачка: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»,

третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна,

вимоги позивачки: про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

представниця позивачки: Плахтій О.В.,

представниця відповідача: Костюченко М.І.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 , у інтересах якої діє представник - адвокат Плахтій Олена Володимирівна, в системі «Електронний суд» 28.02.2025 звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У обґрунтування позову зазначено, у лютому 2025 року позивачка, встановивши застосунок «Дія», дізналася про відкриття виконавчого провадження ВП № 67939455. Через представника отримала доступ до матеріалів, зокрема заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання виконавчого напису № 15763 від 10.11.2021 року, згідно з якою стягується заборгованість у розмірі 84589,91 грн з ОСОБА_1 . Виконавчий напис вчинила приватний нотаріус Сазонова Олена Миколаївна, а правонаступником ПАТ «Платинум Банк» за кредитним договором стала ТОВ «ФК «Женева». Виконавче провадження відкрито 24.12.2021 року на підставі виконавчого напису. Ухвалою суду 07.03.2024 року стягувача замінено на ТОВ «Дебт Форс». Позивачка дізналася про провадження лише у 2025 році, не отримавши постанову за місцем проживання. Вказана адреса боржника була неправильною, оскільки позивачка змінила місце проживання ще до виконавчого напису. Спірний виконавчий напис не містив відомостей про нотаріальне посвідчення кредитного договору.

Представницею відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється законодавством України, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» і постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що підтверджують заборгованість. Для отримання виконавчого напису необхідно подати оригінал кредитного договору та засвідчену виписку з рахунка боржника. Нотаріус перевіряє безспірність заборгованості, яка має бути підтверджена документами. Відповідно до законодавства, безспірність означає відсутність заперечень боржника щодо розміру заборгованості. Нотаріус не встановлює права учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У випадку спору боржник може оскаржити виконавчий напис в суді, а суд має оцінити всі обставини справи, зокрема чи є заборгованість безспірною. Також просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 28.02.2025 справу №619/1164/25 розподілено судді ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Жорняка О.М. від 03.03.2025 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідно до Розпорядження №01-07/94/2025 від 23.07.2025 призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 з посади судді Дергачівського районного суду Харківської області.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №619/1164/25 розподілено судді Нечипоренко І.М.

Ухвалою суду від 04.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.09.2025.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представниця відповідача ТОВ «Дебт Форс» Костюченко М.І. у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, повідомлялася належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету 05.08.2025.

Приватний нотаріус у судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, однак судова повістка повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, на підставі статті 262 ЦК України, статей 34, 87-91 ЗУ «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року №296/5, та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, 10.11.2021 вчинено виконавчий напис № 15763 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , якає боржником за кредитним договором № 118199/0005XSGF від 17.05.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») на підставі договору №147 про відступлення прав вимог від 22.03.2018, сума заборгованості складає 84089,91 грн, у тому числі: заборгованість за процентами та комісією у розмірі 75089,91 грн; заборгованість за сумою кредиту у розмірі 9000,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріуса на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача: загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 84589,91 грн.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік).

У пункті 1 вказаного Переліку визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчена угода; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.

Відповідно до підпунктів 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком.

Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути, як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18).

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено: «вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Верховний Суд у постанові від 27 серпня 2020 року (справа № 554/6777/17) (провадження № 61-19494св1) вказав, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також у пункті 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зазначено, що як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Тому Велика Палата Верховного Суду не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «Кредитні ініціативи». З огляду на зазначене відсутні підстави для розгляду питання про відступлення від висновків щодо застосування норм права, сформульованих у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду України у подібних правовідносинах.

Щодо доводів представниці відповідача стосовно законності вчинення виконавчого напису нотаріусом, суд зазначає таке.

Відповідач посилається на ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та постанову КМУ № 1172 від 29.06.1999, однак згідно з постановою Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, для можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом кредитний договір повинен бути нотаріально посвідченим.

У даному випадку кредитний договір, що став підставою для напису, нотаріально не посвідчувався, отже вимога закону не дотримана. Таким чином, сам факт подання кредитного договору не є достатнім підтвердженням «безспірності» заборгованості.

Також, представниця відповідача стверджує, що нотаріус перевіряє документи й безспірність боргу.

Верховний Суд у постанові від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 наголосив що виконавчий напис нотаріуса може бути вчинено лише за умови безспірності вимог, що підтверджується належними документами. Якщо є сумнів у наявності чи розмірі боргу, такий напис не може вважатися законним.

Позивачка не отримувала жодних вимог, а сума боргу визначена в односторонньому порядку кредитором. Це свідчить про наявність спору, а отже - відсутність безспірності.

Також, представниця відповідача фактично визнає, що боржник має звертатися до суду для захисту, але сама по собі можливість оскарження не легалізує неправомірний виконавчий напис.

Верховний Суд у постанові від 19.05.2020 у справі № 127/27363/18 підкреслив, що виконавчий напис, вчинений за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору та без перевірки безспірності вимог, є таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, позивачка дізналася про відкриття виконавчого провадження лише у 2025 році, оскільки постанови надсилалися за недійсною адресою. Це підтверджує, що боржник фактично був позбавлений можливості заявити свої заперечення.

У постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 757/56680/16-ц суд наголосив, що недотримання належної процедури повідомлення боржника є порушенням його права на захист та підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представницею відповідача ТОВ «Дебт Форс» не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження направлення, як позикодавцем, повідомлення про вчинення виконавчого напису з вимогою сплатити борг і отримання/неотримання позивачем, як позичальником, такого повідомлення.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення.

Представницею відповідача ТОВ «Дебт Форс» не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту подання ним, як стягувачем, нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості ОСОБА_1 , згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Отже, суд, враховуючи викладене дійшов висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «Дебт Форс» витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої (правової) допомоги №б/н25 від 22.02.2025 (а.с. 14), акт прийому-передачі наданих послуг за Договором про надання правничої (правової) допомоги №б/н25 від 22.02.2025 (а.с. 15), рахунок б/н від 23.02.2025 на оплату правничої (правової) допомоги на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н25 від 22.02.2025 сума складає 7000,00 грн (а.с. 16), квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки в загальній сумі складає 7000,00 грн (а.с. 17).

№ 03/07-24 від 03.07.2024 про надання правничої допомоги (а.с. 27), акт №1 приймання- У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, яка не є складною та є однотипною для адвоката, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, що не потребує значного витрачання часу адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З урахуванням зазначених вимог, суд стягує на користь позивачки з відповідача витрати понесені за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 484,48 грн.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №15763, вчинений 10.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною щодо звернення стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 84589,91 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок), судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

Надіслати сторонам копію судового рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , місцезнаходження: 02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 9, оф. 1;

третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя І. М. Нечипоренко