Провадження № 2/369/4998/25
19.09.2025 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Янченка А.В.,
за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.
ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач або позикодавець) через представника адвоката Огородник Костянтина Ярославовича звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом також - відповідач або позичальник), в якому просила суд:
- стягнути з відповідача на її користь заборгованість за Договором позики посвідченим 06.03.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В. за реєстровим № 555 в розмірі 258 876 (двісті п`ятдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 00 коп., що станом на дату подачі позову є еквівалентом 6 120,00 доларів США (Шість тисяч сто двадцять долара США 00 центів) за готівковим курсом продажу доларів США в відділеннях АТ «ПУМБ» (1 долар США = 42,30 гривень);
- стягнути з відповідача на її користь частково нарахований штраф за неналежне виконання умов Договору іпотеки посвідченого 06.03.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В. за реєстровим № 556 у розмірі, що дорівнює розміру заставної вартості Предмета іпотеки, а саме: 292 020 (двісті дев`яносто дві тисячі двадцять) грн. 00 коп.
17.02.2025 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки.
Вимоги позивача обґрунтовуються тим, що 06.03.2023 року між сторонами був укладений договір позики. Крім того, 06.03.2023 року між Позивачем та Відповідачем, з метою забезпечення зобов`язань за Договором позики від 06.03.2023 року, укладено договір іпотеки за умовами якого Відповідач зобов`язався здійснити страхування предмета іпотеки та надати відповідні документи Позивачу.
Проте відповідач взятих на себе зобов`язань з повернення позичених грошових коштів, а також страхування предмета іпотеки не виконав.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач своїм процесуальним правом подати відзив на позов не скористався. Заяв чи клопотань на адресу суду не направив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ст.ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.
Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011,згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
06.03.2023 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В. за реєстровим № 555 (далі Договір позики).
Відповідно до п. 1 Договору позики Позивач передав, а Відповідач прийняв у власність грошові кошти в сумі 7 440,00 доларів США (Сім тисяч чотириста сорок доларів США 00 центів), що на момент передачі були еквівалентом суми 292 020,00 гривень (Двісті дев`яносто дві тисячі двадцять гривні 00 копійок) за готівковим курсом продажу доларів США в відділеннях АТ «ПУМБ» (1 долар США = 39,25 гривень), без нарахування процентів.
Про факт передачі грошових коштів за Договором позики свідчить Розписка Відповідача від 06.03.2023 року, копія якої міститься в матеріалах цивільної справи.
Відповідно до п. 2 Договору позики Відповідач зобов`язався повернути отриману позику до 06 (шостого) березня 2024 (дві тисячі двадцять четвертого) року включно.
Відповідно до п. 3 Договору позики повернення позики мало здійснюватися:
- в місті Києві, готівкою у доларах США, або;
- в місті Києві, готівкою у гривнях за готівковим курсом продажу доларів США в відділеннях АТ «ПУМБ» на день повернення, або у гривнях за готівковим курсом продажу доларів США в відділеннях АТ «ПУМБ» на день повернення шляхом сплати на картку ПОЗИКОДАВЦЯ в 1) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, картка № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 ; 2) АТ «ПУМБ» картка № НОМЕР_2 , отримувач ОСОБА_1 на день платежу. В разі введення в АТ «ПУМБ» тимчасової адміністрації, повернення позики здійснюватиметься за курсом продажу доларів США готівкою в відділеннях АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».
За погодженням між сторонами повернення позики мало здійснюватися частинами, у такі строки та розміри:
- щомісячно до 06 (шостого) числа кожного місяця, починаючи з квітня 2023 (дві тисячі двадцять третього) року по лютий 2024 (дві тисячі двадцять четвертого) року 120,00 доларів США (Сто двадцять доларів США 00 центів) або еквівалент у гривнях;
- до 06 (шостого) березня 2024 (дві тисячі двадцять четвертого) року 6 120,00 доларів США (Шість тисяч сто двадцять долара США 00 центів) або еквівалент у гривнях.
Крім того, 06.03.2023 року між Позивачем та Відповідачем, з метою забезпечення зобов`язань за Договором позики посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В. 06.03.2023 року за реєстровим № 555, укладено договір іпотеки реєстровий № 556 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В. (далі Договір іпотеки).
Відповідно до умов п. 2.4.9., п. 2.4.10. Договору іпотеки Відповідач зобов`язався за власний рахунок протягом 3 (трьох) робочих днів з дати укладення цього договору здійснити страхування Предмету іпотеки на користь Іпотекодержателя від ризиків: випадкового пошкодження або знищення Предмету іпотеки внаслідок дії вогню; вибуху; протиправних дій третіх осіб; дій стихійних явищ; падіння літальних апаратів або їх частин, вантажу і багажу, а також космічних об`єктів; пошкодження водою з систем водопостачання, опалення, каналізації та аналогічних систем, в день укладення цього договором, на строк не менше ніж строк повернення позики та виконання інших грошових зобов`язань, що зазначені в договорі, який обумовлює основне зобов`язання, збільшений на три місяці; в день укладення договору страхування Предмета іпотеки надати Іпотекодержателю підтверджуючі документи, що засвідчують факт страхування Предмету іпотеки згідно умов цього договору.
Станом на дату розгляду, матеріали справи не містять жодного документа про повернення Відповідачем Позивачу позичених грошових коштів та/або документів, що свідчать про виконання Відповідачем зобов`язань передбачених п. 2.4.9., п. 2.4.10. Договору іпотеки.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між Позивачем і Відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
У пункті 1 Договору позики від 06.03.2023 сторони визначили, що Позивач передав, а Відповідач прийняв у власність грошові кошти в сумі 7 440,00 доларів США (сім тисяч чотириста сорок доларів США 00 центів), що на момент передачі були еквівалентом суми 292 020,00 гривень (двісті дев`яносто дві тисячі двадцять гривні 00 копійок) за готівковим курсом продажу доларів США в відділеннях АТ «ПУМБ» (1 долар США = 39,25 гривень), без нарахування процентів.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 373/2054/16 дійшла висновку про те, що чинне законодавство не містить заборони на виконання грошових зобов`язань в іноземній валюті, якщо вона прямо передбачена у договорі. У випадку отримання позики в іноземній валюті позичальник зобов`язаний повернути саме ту суму й у тій валюті, в якій було надано позику, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ні укладення, ні виконання зобов`язань у валюті не суперечать вимогам законодавства.
Узгоджений сторонами термін повернення позики настав 06.03.2024 року.
Підписавши Договір позики та склавши відповідну розписку, Відповідач підтвердив факт отримання грошових коштів від позивача.
Отже вимога про стягнення неповернутої частини позики в гривні в сумі, що є еквівалентом 6 120,00 доларів США (Шість тисяч сто двадцять долара США 00 центів) за готівковим курсом продажу доларів США в відділеннях АТ «ПУМБ» (1 долар США = 42,30 гривень) є обґрунтованою та прямо передбаченою Договором позики.
Таким чином, виходячи з положень пункту 3 Договору позики до стягнення з Відповідача підлягає грошова сума у розмірі (6 100 х 42,30) = 292 020,00 гривень (двісті дев`яносто дві тисячі двадцять гривні 00 копійок).
Щодо стягнення частково нарахованого штрафу за не неналежне виконання умов Договору іпотеки суд зазначає наступне.
06.03.2023 року між Позивачем та Відповідачем, з метою забезпечення зобов`язань за Договором позики посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В. 06.03.2023 року за реєстровим № 555, укладено договір іпотеки реєстровий № 556 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В. (далі Договір іпотеки).
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодавець зобов`язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, якщо іпотечним договором цей обов`язок не покладено на іпотекодержателя. У разі наступної іпотеки страхування предмета іпотеки не є обов`язковим. Договір страхування укладається на користь іпотекодержателя, який у разі настання страхового випадку набуває право вимоги до страховика. У разі набуття прав за іпотечним договором новим іпотекодержателем він також набуває право вимоги до страховика.
Відповідно до умов п. 2.4.9., п. 2.4.10. Договору іпотеки Відповідач зобов`язався за власний рахунок протягом 3 (трьох) робочих днів з дати укладення цього договору здійснити страхування Предмету іпотеки на користь Іпотекодержателя від ризиків: випадкового пошкодження або знищення Предмету іпотеки внаслідок дії вогню; вибуху; протиправних дій третіх осіб; дій стихійних явищ; падіння літальних апаратів або їх частин, вантажу і багажу, а також космічних об`єктів; пошкодження водою з систем водопостачання, опалення, каналізації та аналогічних систем, в день укладення цього договором, на строк не менше ніж строк повернення позики та виконання інших грошових зобов`язань, що зазначені в договорі, який обумовлює основне зобов`язання, збільшений на три місяці; в день укладення договору страхування Предмета іпотеки надати Іпотекодержателю підтверджуючі документи, що засвідчують факт страхування Предмету іпотеки згідно умов цього договору.
Відповідачем в порушення п.п.2.4.9.-2.4.10. Договору іпотеки, не здійснено страхування предмета іпотеки про що свідчить ненадання Відповідачем договору страхування Предмета іпотеки Позивачу.
Пунктом 3.2.2. Договору іпотеки передбачено що у разі порушення п.п.2.4.9.- 2.4.11. Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1% від заставної вартості предмета іпотеки за кожний день не укладення договору страхування предмета іпотеки.
Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 292 020 (двісті дев`яносто дві тисячі двадцять) грн. 00 коп.
Відповідно до п. 7.7. Договору іпотеки Сторони встановили позовну давність по стягненню з Іпотекодавця та/або Боржника грошових зобов`язань, штрафних санкцій, збитків та/або інших витрат, передбачених Договором позики та/або цим Договором тривалістю у 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно розрахунку заборгованості у Відповідача виникла заборгованість за нарахованим штрафом за неналежне виконання п. 2.4.9. Договору іпотеки № 556, нарахованому на підставі п. 3.2.2. Договору іпотеки, в розмірі 1 060 032 (один мільйон шістдесят тисяч тридцять дві) грн. 60 коп., проте, Позивач вважає доцільним стягнення частини нарахованого штрафу, що дорівнює розміру заставної вартості Предмета іпотеки, а саме: 292 020 (двісті дев`яносто дві тисячі двадцять) грн. 00 коп.
Матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів виконання Відповідачем вимог п.п.2.4.9.- 2.4.10. Договору іпотеки.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
З огляду на ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України та зміст п. 2.4.9., п. 2.4.10. Договору іпотеки, останні є зобов`язаннями.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, Відповідач, зокрема, мав свої зобов`язання за укладеним правочином, а саме: по забезпеченню застрахованості предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, пошкодження, або псування в порядку та спосіб передбачений Договором, однак свої зобов`язання не виконував, що вбачається із вказаного вище та не заперечується Відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З огляду на те, що Відповідач в односторонньому порядку відмовився забезпечити застрахованість предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, пошкодження, або псування в порядку та спосіб передбачений Договором, можна зробити висновок про те, що Відповідач порушив умови Договору, а отже порушив зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відтак вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача штрафу за неналежне виконання договору іпотеки є вірними, обґрунтованими та обумовленими укладеним Договором та підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги у повному розмірі до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 5 508,00 гривень.
Керуючись статтями: 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) заборгованість за Договором позики посвідченим 06.03.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В. за реєстровим № 555 в розмірі 258 876, 00 гривень (двісті п`ятдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят шість 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) частково нарахований штраф за неналежне виконання умов Договору іпотеки посвідченого 06.03.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В. за реєстровим № 556 у розмірі, що дорівнює розміру заставної вартості Предмета іпотеки, а саме: 292 020 (двісті дев`яносто дві тисячі двадцять) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 5 508,96 гривень (п`ять тисяч п`ятсот вісім гривень 96 копійок).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення суду виготовлено 19 вересня 2025 року.

Суддя А.В. Янченко