ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

22 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 383/531/24

провадження № 61-4946св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Замши Дмитра Дмитровича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Коротченка Олександра Олександровича на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 11 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 25,0419 га, кадастровий номер :02:000:2524, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 23 серпня 2022 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Драною І. В., серія та номер: 1950, з моменту його укладення та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 64578228 від 23 серпня 2022 року, прийняте приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Драною І. В.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 25,0419 га, кадастровий номер :02:000:2524, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 23 серпня 2022 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Драною І. В., серія та номер: 1950, з моменту його укладення.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64578228 від 23 серпня 2022 року 12:24:44, прийняте приватним нотаріусом Копивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Драною І. В.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 11 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2024 року змінено, викладено мотивувальну частину судового рішення в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 вересня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Коротченка О. О. залишено без задоволення, рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2024 року в незміненій апеляційним судом частині та постанову Кропивницького апеляційного суду від 11 березня 2025 року залишено без змін.

08 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Замша Д. Д. подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанціїу розмірі 8 500,00 грн

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21 (провадження № 61-11490св23).

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Відповідно до положень частини восьмої статті 141 ЦПК України докази витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Заявник не пропустив процесуальний строк, встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу на стадії касаційного перегляду справи, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду, який викладений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витрат на правничу допомогупредставник ОСОБА_1 - адвокат Замша Д. Д. надав: угоду про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги від 24 квітня 2024 року № 203, укладену між ОСОБА_1 та адвокатом Замшою Д. Д.; розрахунок (додаток 1) до угоди про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги від 24 квітня 2024 року № 203, складений 23 травня 2025 року; акт виконаних робіт за угодою про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги від 24 квітня 2024 року № 203, складений 05 вересня 2025 року; квитанцію до прибуткового касового ордера від 21 травня 2025 року.

Згідно з пунктом 1.1 угоди про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги від 24 квітня 2024 року № 203 в порядку та на умовах, визначених даною угодою замовник доручає, а адвокат зобов`язується здійснювати захист (представництво) прав та інтересів ОСОБА_1 , надавати іншу правову (правничу) допомогу у справі (провадженні) про розірвання договору дарування земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:2524, в обсязі та на умовах, передбачених даною угодою, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Пунктом 3.1 угоди про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги від 24 квітня 2024 року № 203 визначено, що за правову допомогу, передбачену пунктами 1.1, 1.2 договору, замовник сплачує адвокату винагороду, відповідно до розрахунку (додатку № 1 до даного договору).

Згідно з розрахунком (додатком 1) до угоди про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги від 24 квітня 2024 року № 203, який складений 23 травня 2025 року, вартість правової допомоги обраховується від фактично затраченого адвокатом часу на виконані роботи, виходячи з розрахунку 1 година роботи - 1 розмір прожиткового мінімуму доходів працездатних осіб. Розмір прожиткового мінімуму на час виконання робіт становить 3 028,00 грн. Обсяг робіт: вивчення матеріалів касаційної скарги, з урахуванням судової практики з аналогічних питань, погодження - 2 години (вартість - 6 056,00 грн); складення процесуального документу - відзиву на касаційну скаргу представника ОСОБА_2., направлення - 1 година (вартість 3 028,00 грн). Разом із тим, за попередньою домовленістю між сторонами попередньо визначена сторонами вартість робіт склала 8 500 грн, яку замовник оплатив у якості авансу. Вказана сума зазначена як попередній розрахунок у відзиві на касаційну скаргу і є меншою від розрахунку. Сторони погодили остаточну вартість правничої допомоги у розмірі 8 500,00 грн.

Відповідно до акта виконаних робіт за угодою про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги від 24 квітня 2024 року № 203, складеного 05 вересня 2025 року, сторонами узгоджена вартість правничої допомоги у справі про визнання договору дарування недійсним (справа № 383/531/24) у Верховному Суду, яка становить 8 500,00 грн та сплачена замовником в повному обсязі. Адвокатом в межах повноважень, наданих Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» забезпечено розгляд справи у Касаційному цивільному суді № 383/531/24, результатом є постанова Верховного Суду від 02 вересня 2025 року, якою вимоги сторони відповідача ОСОБА_2 відхилені в повному обсязі.

Згідно з квитанцію до прибуткового касового ордера від 21 травня 2025 рокуОСОБА_1 сплатив адвокату Замші Д. Д. 8 500,00 грн, підстава - угода від 24 квітня 2024 року № 203.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Коротченко О. О. 10 вересня 2025 року отримав копію заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Замши Д. Д. про ухвалення додаткового рішення, заяву про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу до Верховного Суду не подавав.

Враховуючи, що позивач підтвердив належними і допустимими доказами факт понесення ним витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 8 500,00 грн, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції, у розмірі 8 500,00 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись статтями 41, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Замши Дмитра Дмитровича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 8 500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник