Справа № 161/1054/25 Провадження № 22-з/802/75/25 Головуючий у 1 інстанції: Смокович М. В.
Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2025 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,
розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 , подану представником Хомич Оленою Володимирівною, про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «ВІО» до ОСОБА_1 про виділ частки у майні, що є у спільній власності, за апеляційною скаргою позивача Приватного підприємства «ВІО», подану представником Кушнірук Юлією Петрівною, на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2025 року,
Постановою Волинського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року апеляційну скаргу позивача ПП «ВІО», подану представником Кушнірук Ю. П., залишено без задоволення, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2025 року у цій справі залишено без змін.
04 вересня 2025 року до апеляційного суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 , яка подана представником Хомич О. В., про ухвалення додаткового рішення, у якій відповідач просить ухвалити додаткове судове рішення у справі про стягнення з позивача ПП «ВІО» в користь відповідача ОСОБА_1 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційний суд дійшов висновку, що заяву відповідача Кріля О. Б., яка подана представником Хомич О. В., про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглядав цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а тому заяву про ухвалення додаткового рішення апеляційний суд також розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити зазначення розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як передбачено частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Постановою Волинського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року апеляційну скаргу позивача ПП «ВІО», подану представником Кушнірук Ю. П., залишено без задоволення, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2025 року у цій справі залишено без змін.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина 1, 2 статті 137 ЦПК України).
Частина 4 статті 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача Хомич О. В. зазначено, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, яку змушений понести відповідач ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції у зв`язку із поданням позивачем апеляційної скарги на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2025 року, складає 5 000 грн.
Стороною відповідача апеляційному суду подано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1337, ордер на надання правничої допомоги серії АС № 1151292 від 11 серпня 2025 року, договір про надання правової допомоги № 02/26-02 від 26 лютого 2025 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 02/26-02 від 26 лютого 2025 року від 21 липня 2025 року, акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 03 вересня 2025 року, квитанцію № 1 від 03 вересня 2025 року.
Позивачу ПП «ВІО» та представнику позивача ОСОБА_3 доставлено до їхніх електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд» електронний екземпляр заяви відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.
Відповідно до повідомлень про доставку електронного документу електронний екземпляр зазначеної заяви доставлений позивачу ПП «ВІО» 05 вересня 2025 року о 8:06:38, представнику позивача Кушнірук Ю. П. електронний екземпляр зазначеної заяви доставлений 05 вересня 2025 року о 8:02:18.
Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
Оскільки стороною позивача не подано заперечення/клопотання на заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, суд з власної ініціативи не може зменшити суму судових витрат на професійну правничу допомогу.
При визначенні розміру витрат на правову допомогу апеляційний суд враховує складність справи, обсяг наданих адвокатами послуг і виконаних ним робіт (підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу ПП «ВІО»), принципи співмірності та розумності, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи 02 вересня 2025 року у цій справі судове рішення, не вирішив питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме витрат на професійну правничу допомогу відповідача ОСОБА_1 .
З урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт апеляційний суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, яким з позивача ПП «ВІО» в користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 133, 137, 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
Заяву відповідача ОСОБА_1 подану представником Хомич Оленою Володимирівною про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі задовольнити.
Стягнути з позивача Приватного підприємства «ВІО» в користь відповідача ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Судді