ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/844/24

Головуючий у першій інстанції Кравчук М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1223/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шарапової О.Л.

суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

з участю секретаря Шапко В.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , територіальна громада в особі Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3 .

Оскаржується рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року, суддя Кравчук М.В., рішення постановлене в селищі Ріпки.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , територіальної громади в особі Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та просив визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1410 га з кадастровим номером :03:001:0430 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ІV- ЧН №035590 в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться на території Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, площею 0,1410 га (кадастровий номер :03:001:0430), яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 035590.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є він (син спадкодавця) та дружина спадкодавця ОСОБА_2 .

Для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 він звернувся до державного нотаріуса, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній ОСОБА_3 , особа, яка не брала участі у справі, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що вона не брала участі у справі, проте оскаржуваним рішенням було вирішено питання про право на земельну ділянку, на яку вона мала б право у зв`язку із спадкуванням майна після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та мав право на житловий будинок по АДРЕСА_1 , та знаходиться на спірній земельній ділянці, що не було враховано при видачі Державного акту на право приватної власності на землю від 22.09.1999 вцілому ОСОБА_4 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що спірна земельна ділянка, яка знаходиться біля придбаного ОСОБА_6 житлового будинку, рішенням виконавчого комітету Любецької селищної ради депутатів трудящих 02.02.1965 була закріплена за ОСОБА_6 , який був дідом ОСОБА_1 та батьком її чоловіка ОСОБА_5 . В подальшому, зазначену земельну ділянку, площею 0,15 га було передано ОСОБА_6 у приватну власність. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, проте за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів своїм синам ОСОБА_5 , який був чоловіком апелянтки та ОСОБА_4 , який був батьком позивача. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 фактично прийняли спадщину після смерті батька, оскільки проводили поточний ремонт садиби, обробляли присадибну земельну ділянку та сплачували комунальні послуги.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що згідно законодавства України, в редакції чинній на час прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , спадщину мали б прийняти його сини, а тому, спірна земельна ділянка мала б належати не лише ОСОБА_4 , а й ОСОБА_5 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Лисенко Н.Б. було видано ОСОБА_5 . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 на вказаний вище житловий будинок, в цілому. Зазначає, що навіть якщо б ОСОБА_4 також прийняв спадщину після смерті свого батька на частку житлового будинку, то вказаний факт не змінював би того, що Державний акт про право власності на землю мав бути виданий ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пропорційно розміру часток у спільній власності на будинок, а не вцілому ОСОБА_4 . У зв`язку з цим, вважає, що видача Державного акту про право власності на землю лише на ОСОБА_4 , суперечить вимогам чинного на той час законодавства, оскільки не було враховано прав ОСОБА_5 на частку земельної ділянки, розташованої під успадкованим ним житловим будинком.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що Державний акт про право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 не отримував, також він не подавав заяву на отримання у приватну власність або на приватизацію земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 не замовляв технічну документацію по виділенню земельної ділянки в натурі, тому апелянт вважала, що земельна ділянка під житловим будинком, який належав її чоловіку, була не приватизована.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, звертає увагу, що після смерті чоловіка вона прийняла спадщину, проте суд першої інстанції, зазначені вище обставини лишив поза увагою та не залучив її до участі у справі чим порушив її право на спадкове майно, яке залишилось після смерті її чоловіка та безпідставно визнав право власності на 1/2 частку земельної ділянки за позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просить закрити апеляційне провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення суд першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 (а.с. 7).

Як вбачається з копії спадкової справи щодо майна після смерті ОСОБА_4 , 12.09.2012 до нотаріуса з заявами звернулись його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 . Постановою про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом № 153/02-31 державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом:

на земельну ділянку площею 0,1410 га з кадастровим № :03:001:0430, яка розташована по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно;

на частки у спільній сумісній власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно та у зв`язку з тим, що частки померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у квартирі не визначені (а.с. 62-80).

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 02.05.2023 № Г-570/0-589/6-23 вбачається, що ОСОБА_4 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 035590 (а.с. 9).

Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023, сформованого 21.04.2023, щодо реєстрації земельної ділянки площею 0,1410 га з кадастровим № :03:001:0430, вбачається, що інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с. 11 зворот-12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та враховував зміст державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 035590, який відповідає обставинам, викладеним у позовній заяві і за відсутності заперечень іншого спадкоємця.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 заповів усе своє майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , своєму сину ОСОБА_5 (а.с. 141).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що ОСОБА_3 прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 (а.с. 135).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки( присадибна земельна ділянка по АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом, безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_3 , як спадкоємця ОСОБА_5 . Клопотань про залучення ОСОБА_3 в якості відповідача за цим позовом ОСОБА_1 не заявляв, що, з урахуванням приписів п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням приписів статті 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 816 грн 80 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з приписами ст. 137 ЦПК України розмір гонорару адвоката визначається договором про надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в Чернігівському апеляційному суді ОСОБА_3 надала: копію Договору про надання правничої допомоги №17/25 від 02.06.2025 (а.с. 147); детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Прокоф`євим Б.І. під час розгляду справи в Чернігівському апеляційному суді (а.с. 148); квитанція до прибуткового касового ордеру від 04.06.2025 про прийняття від ОСОБА_3 6 000,00 грн за правничу допомогу в Чернігівському апеляційному суді адвокатом Прокоф`євим Б.І. (а.с. 149); ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_3 адвокатом Прокоф`євим Б.І. (а.с. 151).

Таким чином, ОСОБА_3 доведено понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанцій на загальну суму 6 000,00 грн.

Апеляційний суд вважає, що заявлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу, є співмірним зі складністю справи.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) у відшкодування сплаченого судового збору 1 816 грн 80 коп. та у відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції 6 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча: Судді: