Справа №295/5515/25
18.09.2025 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі головуючого судді Чішман Л.М.,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом представника Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» Степушенко Павла Миколайовича до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
В обґрунтування вимог вказано, що 20.04.2023 між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6785776.
У відповідності до умов вказаного полісу позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.
18.06.2023 в м. Житомир по вул. Степана Бандери, б. 4, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Skoda Fabia», д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 12.07.2023 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4, 122-2 ч. 1 КУпАП.
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2023 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В подальшому, страховик потерпілої ПрАТ Страхова група «ТАС» звернулася до Страховика - Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АР/6785776.
На підставі страхового акту № 1155-23, страховику потерпілої ПрАТ Страхова група «ТАС», Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 44 689, 19 грн.
З огляду на вищезазначене у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу з розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом АР/6785776.
Ухвалою суду від 13.05.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін (а.с. 124).
Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило.
В судові засідання 03.07.2025 та 18.09.2025 сторони не з`явились.
Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі.
Відповідач викликався в судові засідання шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті суду.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що 20.04.2023 між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6785776 (а.с. 21).
У відповідності до умов вказаного полісу позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_4 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.
18.06.2023 в м. Житомир по вул. Степана Бандери, б. 4, з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Skoda Fabia», д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 12.07.2023 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4, 122-2 ч. 1 КУпАП (а.с. 23-24).
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2023 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 25).
Згідно з вимогами частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відтак, вина відповідача у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.
На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Skoda Fabia», д.р.н. НОМЕР_3 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно полісу АТ/4048089 (а.с. 58).
06.07.2023 ОСОБА_4 звернулася до АТ «СГ «ТАС» із заявою на виплату страхового відшкодування(а.с. 45-46).
В подальшому, страховик потерпілої ПрАТ Страхова група «ТАС» звернулася до Страховика - Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АР/6785776 (а.с. 59).
На підставі страхового акту № 1155-23, страховику потерпілої ПрАТ Страхова група «ТАС», Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 44 689, 19 грн (а.с. 10-14).
Позивач звертався до відповідача з претензією від 18.01.2024 про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак на момент звернення до суду відповідач не виконав своїх зобов`язань по виплаті завданої внаслідок ДТП шкоди (а.с. 17).
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.
Разом з тим, частиною 5 статті 1187 ЦК України закріплено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За приписами частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічна правова норма міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».
Так, відповідно до п. а ч. 38.1.1. ст. 38.1 Закону України «Про страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: зокрема -в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Таким чином, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених на відшкодування шкоди особі, потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді, саме в порядку регресу.
Згідно ст. 76 ЦПК України докази встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно роз`яснень, наведених у п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Законом України «Про страхування», суд, -
Позовну заяву представника Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» Степушенко Павла Миколайовича до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» судовий збір у розмірі 3028, 00 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 77, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.М. Чішман