ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 674/554/25

Провадження № 22-ц/820/1937/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, представники Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області в складі судді Шафікової Ю.Е. від 08 липня 2025 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказувала, що постановою поліцейського офіцера Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 19.10.2024 року її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07.11.2024 року у справі №674/1691/24 за її позовом до ГУНП в Хмельницькій області у скасуванні постанови про накладення адміністративного стягнення ЕНА №3300002 від 19.10.2024 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП відмовлено.

Проте постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07.11.2024 року скасовано, постанову про адміністративне правопорушення скасовано та закрито провадження у справі.

Скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення свідчить про незаконність дій посадових осіб, які ініціювали розгляд справи про адміністративне правопорушення та притягнення позивачки до відповідальності. Доведеним є факт протиправності дій посадових осіб та факт заподіяння цими діями позивачці шкоди.

Внаслідок незаконного складення відносно неї постанови від 19.10.2024 року та протиправного обвинувачення їй було завдано моральну шкоду, яка полягала у моральних переживаннях, почутті образи, емоційної напруги, нервозності та інших негативних переживань, викликаних незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке вона не вчиняла.

Враховуючи наведене, позивачка просила стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку компенсацію моральної шкоди в розмірі 20000 грн.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08.07.2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване, та задовольнити позов. На її думку, суд першої інстанції не врахував, що вже встановленим є факт незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності. Внаслідок цього їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, оскільки щодо неї встановлено інвалідність 1 групи. При визначенні розміру компенсації моральної шкоди апелянтка виходила із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності та врахувала тривалість судового розгляду адміністративної справи з оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, зміни нормального життєвого стану, докладання нею додаткових зусиль, витрати часу і коштів для доведення своєї невинуватості, а тому вважає, що наявні підстави для стягнення на її користь моральної шкоди в розмірі 20000 грн.

У відзиві Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду - без змін. Управління не є належним відповідачем у справі.

У відзиві ГУНП України в Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Вважає, що позивачка не довела втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, а також розмір заявленої шкоди.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, у зв`язку з цим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що постановою поліцейського офіцера Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 19.10.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 19 жовтня 2024 року о 20:21 с. Степок дорога підхід до с. Степок 19.10.2024 року о 19.15 год. керуючи транспортним засобом, не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху та зупинкою, а також не користувалася пасками безпеки, чим порушила п. 9.2.а Правил дорожнього руху, вчинила тим самим адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07.11.2024 року у справі №674/1691/24 у позові ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ЕНА №3300002 від 19.10.2024 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07.11.2024 року скасовано, постанову про накладення адміністративного стягнення ЕНА №3300002 від 19.10.2024 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП про адміністративне правопорушення скасовано та закрито провадження у справі.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 року, якою скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення ЕНА №3300002 від 19.10.2024 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП на позивачку, не встановлено невідповідності дій працівників поліції вимогам закону при складанні постанови чи очевидно протиправних чи свавільних дій поліцейських . Крім того, позивачка не обґрунтувала розмір заявленої моральної шкоди та не навела жодних доказів на її підтвердження.

Проте з цим висновком не можна погодитися повністю, зважаючи на таке.

Так, за частиною 1 статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

Отже, в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому саме на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно констатував, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 року в справі №674/1691/24 скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення ЕНА №3300002 від 19.10.2024 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП на позивачку, справу про адміністративне правопорушення закрито. Адміністративний суд виходив з недоведеності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в діях позивачки.

Суд першої інстанції правильно послався на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 22.01.2025 року в справі № 335/6977/22, щодо застосування у спірних правовідносинах норм матеріального права. Так, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що висновки Великої Палати Верховного Суду по суті спору в постанові від 22.01.2025 року в справі № 335/6977/22 стосувалися іншої підстави позову - протиправності дій працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, дотримання закону під час вчинення всіх дій працівниками поліції під час складання протоколу тощо) як обов`язкової умови для покладення відповідальності на державу за дії посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди.

Разом з тим, у вказаній справі підставою позову є незаконність постанови про накладення адміністративного стягнення, складеної працівником патрульної поліції щодо позивачки.

Ця обставина, незаконність постанови про накладення адміністративного стягнення, вже встановлена постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 року в справі №674/1691/24 - суд констатував недоведеність факту порушення правил дорожнього руху позивачкою, а отже, відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цим судовим рішенням цілком підтверджено неправомірність вказаного рішення (постанови) службової особи органу Нацполіції незалежно від того, чи відповідали дії працівників поліції вимогам закону при складанні постанови (чи дотримана процедура) і чи не було очевидно протиправних чи свавільних дій поліцейських.

Обговорюючи доводи щодо заподіяння моральної шкоди, апеляційний суд констатує, що внаслідок незаконного складення щодо позивачки постанови від 19.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення, тобто, незаконного притягнення до адміністративної відповідальності їй було завдано моральну шкоду, яка полягала у моральних переживаннях, емоційній напрузі тощо. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, потреба у відновленні порушеного права (оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення) потягла зміни у її звичному способі життя, необхідність докладати додаткові зусилля та час для доведення своєї невинуватості.

З урахуванням усіх обставин справи, вимог розумності і справедливості, підлягає стягненню з держави на користь позивачки 1000 грн. моральної шкоди, що буде співмірним і достатнім відшкодуванням. В решті позову слід відмовити.

Відтак оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з держави Україна на користь ОСОБА_1 1000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди. В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 15 вересня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк