Справа № 466/2310/25
Провадження № 2/466/1715/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Ханас С. О.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частини квартири в порядку спадкування за заповітом,-

у с т а н о в и в:

12 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частини квартири в порядку спадкування за заповітом, у якому просив ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частки у квартирі АДРЕСА_2 , загальною площею 45.7 кв.м., житловою площею 30.6 кв.м., комора в підвалі пл. 1.5 кв.м., після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стислий виклад позиції позивача.

Обґрунтування позивача.

Позивач зазначає, що 05 серпня 1996 року виконкомом Львівської міської ради народних депутатів було видане свідоцтво № НОМЕР_2 про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно даного свідоцтва квартира належить ОСОБА_4 (спадкодавцю), ОСОБА_5 (матері спадкодавця) та ОСОБА_6 (тітка спадкодавця) на праві приватної власності.

НОМЕР_3 від 05.08.1996 року видане згідно з розпорядженням від 05 серпня 1996 року № 540.

Дана квартира складається з двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 45.7 кв.м., житловою площею 30.6 кв.м. Комора в підвалі площею 1.5 кв.м.

ОСОБА_6 07 вересня двохтисячного року склала заповіт на частину квартири АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла.

22 вересня 2014 року ОСОБА_4 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 .

09.10.2014 року від Третьої львівської державної нотаріальної контори Фрідман С. В. отримав лист № 2993/02-14 в якому зазначено, що 06 жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_4 зареєстрована спадкова справа № 582/2014 до майна померлої ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та для подальшого оформлення спадкових прав необхідно звернутись до нотаріуса і подати відповідні документи в оригіналах.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після її смерті у Третій львівській нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 583/2014.

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 забрала всі оригінали право встановлювальних документів на квартиру, технічний паспорт, заповіт тощо ОСОБА_4 не міг оформити спадкові права за заповітом після смерті ОСОБА_6 .

Позивач з ОСОБА_4 почали відновлювати документи. Відновили технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 (тех. паспорт від 02.11.2023 року) та дублікат заповіту ОСОБА_6 .

За життя, 12 жовтня 2023 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все, що буде йому належати на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті, заповів позивачу ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , що підтверджується актовим записом про смерть № 1082 від 12 лютого 2024 року (Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 ).

В межах строку, визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України позивач відповідно до вимог статті 1269 ЦК України подав заяву до Третьої львівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про прийняття спадщини. У нотаріуса заведена спадкова справа № 108/2024.

24 вересня 2024 року позивачу нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади, що засвідчено у Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі номер Витягу 78480645 від 24.09.2024 року, номер у спадковому реєстрі 72060261, номер у нотаріуса 108/2024, спадкодавець ОСОБА_4 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємець - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що заповіт, складений ОСОБА_4 на його користь охоплював і 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 , з яких 1/3 частина зазначеної квартири належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а інші 1/3 частина квартири належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщину після смерті якої прийняв ОСОБА_4 , але юридично не оформив своїх спадкових прав.

Вже після смерті ОСОБА_4 позивач відновив документи: з комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», зокрема, розпорядження виконкому Шевченківської районної адміністрації ЛМР № 1109 від 01.08.1996 року про передачу квартир у власність мешканцям району; список громадян, яким передаються у власність квартири житлового фонду ЛМР народних депутатів у Шевченківському районі, № п/п 33: ОСОБА_4 (уповноважений власник), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 45,7 кв.м., комора в підвалі 1,5 кв.м.

Позивач звернувся у бюро знахідок Департаменту економічного розвитку ЛКП «Агенція ресурсів ЛМР» та отримав довідку № 1398 від 25 вересня 2024 року про те, що втрачене свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_2 від 05.08.1996 р. за адресою: АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_4 станом на 25.09.2024 р. не надходило. Подав оголошення і через газету.

Дублікат свідоцтва про право власності на квартиру не отримав. Отримав лише завірену копію даного свідоцтва.

Також, додатково подав заяву нотаріусу про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 і 25.02.2025 року за № 391/02-14 отримав відмову нотаріуса з рекомендацією вирішити питання набуття права власності на вищезазначену частину квартири в судовому порядку.

Згідно довідки ОСББ «Оселя на Грінченка» від 26.02.2024 року ОСОБА_4 проживав один в приватизованій квартирі в АДРЕСА_3 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що з 2010 року він допомагав ОСОБА_4 у побуті. Організацією похорону ОСОБА_4 займався також він, що підтверджується свідоцтвом про поховання 24111 від 12.02.24 та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання.

Таким чином, ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 належала 1/3 частка відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_2 від 05 серпня 1996 року, а також 1/3 частка у даній квартирі за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , тобто ОСОБА_4 належало 2/3 частки у зазначеній вище квартирі, які успадкував після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за заповітом.

Враховуючи викладене, з метою захисту своїх спадкових прав та інтересів, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Обґрунтування заперечень відповідачів.

Відзив на позовну заяву відповідачем ОСОБА_3 в порядку ст. 178 ЦПК України, у встановлений судом строк до суду не подано. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 березня 2025 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та витребувано докази.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мисенко С. А. позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні викладеній позовній заяві, просили такі задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності не подала, причин неявки не повідомила, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступне.

05 серпня 1996 року виконкомом Львівської міської ради народних депутатів було видане свідоцтво № НОМЕР_2 про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно даного свідоцтва квартира належить ОСОБА_4 (спадкодавцю), ОСОБА_5 (матері спадкодавця) та ОСОБА_6 (тітка спадкодавця) на праві приватної власності. НОМЕР_3 від 05.08.1996 року видане згідно з розпорядженням від 05 серпня 1996 року № 540.

Дана квартира складається з двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 45.7 кв.м., житловою площею 30.6 кв.м. Комора в підвалі площею 1.5 кв.м.

ОСОБА_6 07 вересня двохтисячного року склала заповіт на частину квартири АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 05.04.2001 року Міським відділом РАГС Львівської обласного управління юстиції, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

22 вересня 2014 року ОСОБА_4 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 .

09.10.2014 року від Третьої львівської державної нотаріальної контори Фрідман С. В. отримав лист № 2993/02-14 в якому зазначено, що 06 жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_4 зареєстрована спадкова справа № 582/2014 до майна померлої ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та для подальшого оформлення спадкових прав необхідно звернутись до нотаріуса і подати відповідні документи в оригіналах.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після її смерті у Третій львівській нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 583/2014.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 забрала всі оригінали право встановлювальних документів на квартиру, технічний паспорт, заповіт, тому ОСОБА_4 не міг оформити спадкові права за заповітом після смерті ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 з ОСОБА_4 відновили технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 (тех. паспорт від 02.11.2023 року) та дублікат заповіту ОСОБА_6 .

За життя, 12 жовтня 2023 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все, що буде йому належати на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті, заповів ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , відповідно до актового запису про смерть № 1082 від 12 лютого 2024 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_1 подав заяву до Третьої львівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про прийняття спадщини. У нотаріуса заведена спадкова справа № 108/2024.

24 вересня 2024 року ОСОБА_1 нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади, що засвідчено у Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі номер Витягу 78480645 від 24.09.2024 року, номер у спадковому реєстрі 72060261, номер у нотаріуса 108/2024, спадкодавець ОСОБА_4 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємець - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заповіт, складений ОСОБА_4 охоплював і 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 , з яких 1/3 частина зазначеної квартири належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а інші 1/3 частина квартири належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщину після смерті якої прийняв ОСОБА_4 , але юридично не оформив своїх спадкових прав.

Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 відновив документи: з комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», зокрема, розпорядження виконкому Шевченківської районної адміністрації ЛМР № 1109 від 01.08.1996 року про передачу квартир у власність мешканцям району; список громадян, яким передаються у власність квартири житлового фонду ЛМР народних депутатів у Шевченківському районі, № п/п 33: ОСОБА_4 (уповноважений власник), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 45,7 кв.м., комора в підвалі 1,5 кв.м.

ОСОБА_1 звернувся у бюро знахідок Департаменту економічного розвитку ЛКП «Агенція ресурсів ЛМР» та отримав довідку № 1398 від 25 вересня 2024 року про те, що втрачене свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_2 від 05.08.1996 р. за адресою: АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_4 станом на 25.09.2024 р. не надходило. Подав оголошення і через газету.

Дублікат свідоцтва про право власності на квартиру не отримав. Отримав лише завірену копію даного свідоцтва.

Огоновський М. М. також подав заяву нотаріусу про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 і 25.02.2025 року за № 391/02-14 отримав відмову нотаріуса з рекомендацією вирішити питання набуття права власності на вищезазначену частину квартири в судовому порядку.

Згідно довідки ОСББ «Оселя на Грінченка» від 26.02.2024 року ОСОБА_4 проживав один в приватизованій квартирі в АДРЕСА_3 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із свідоцтвом про поховання 24111 від 12.02.24 та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання організацією похорону ОСОБА_4 займався позивач ОСОБА_1 .

Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити її право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

У статті 356 ЦК України зазначається, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співмешканців у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що стверджується довідкою МСЕК серія 12 ААБ №350551 від 28.07.2020 року та є звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому суд стягує судові витрати з відповідача на користь держави.

Таким чином з відповідача ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 12435,15 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частини квартири в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частки у квартирі АДРЕСА_2 , загальною площею 45.7 кв.м., житловою площею 30.6 кв.м., комора в підвалі пл. 1.5 кв.м., після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в дохід держави судовий збір у розмірі 12435,15 грн. (дванадцять тисяч чотириста тридцять п`ять гривень 15 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адрсеою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 19.09.2025 року.

Суддя П. Т. Едер