Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4062/25
Номер провадження 2/299/1417/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Дочинця С.І., при секретарі Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Виноградівського районного суду Закарпатської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», інтереси якого представляє Бурецька Катерина Василівна, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», інтереси якого представляє Бурецька Катерина Василівна, звернулося до Виноградівського районного суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №АО.6685659, забезпечений транспортний засіб FORD MONDEO, НОМЕР_1 . У відповідності до умов цього договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 27.09.2020 р. відбулася ДТП за участю ТЗ FORD MONDEO НОМЕР_1 під керуванням відповідача та ТЗ TOYOTA RAV4, НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . До ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку звернулася потерпіла особа, після чого їй було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 7945,42 гривень. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.11.2020 року по справі №450/3534/20 ОСОБА_2 було визнано не винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. З урахуванням норм чинного законодавства з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 7945,42 гривень.

З огляду на викладене ПрАТ СК «ПЗУ Україна» просить стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого відшкодування в розмірі 7945,42 гривень, а також судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

У судове засідання представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Бурець К.В. не з`явилася, повідомлена про час, дату та місце проведення судового розгляду справи належним чином. У прохальній частині заяви просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Естінко Т.Е. повідомлені про час, дату та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися. Однак, адвокат Естінко Т.Е. через «Електронний суд» надіслала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує наступним. Позивач перерахував кошти відповідачу у зв`язку з настанням страхового випадку 27.09.2020 року, що є основою для виплати страхового відшкодування. Виплата була проведена на підставі поданих документів та умов договору страхування. Визнання особи на яку був оформлений протокол про адміністративне правопорушення невинною у судовому порядку не є підставою для скасування факту страхового випадку, який визначається умовами договору страхування, а не адміністративним рішенням. Визнання невинуватості не змінює обставин, при яких виникла страхова подія, і не скасовує підстав для виплати страхового відшкодування. За результатами розгляду адміністративної справи щодо ДТП, відсутній встановлений у законному порядку винуватець, що виключає можливість пред`явлення регресних вимог. Оскільки законодавчі підстави для регресу відсутні, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 .

Крім того, представником відповідача адвокатом Естінко Т.Е. через «Електронний суд» подано до суду заяву застосування під час розгляду справи строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Заяву мотивує тим, що згідно ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності становить 3 роки. Позивач по справі знав про оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та про передачу вказаного протоколу на розгляд суду. Рішення суду було оприлюднено, відтак позивач міг знати про прийняте рішення по справі №450/3534/20 в листопаді 2020 року. Оскільки позивач по справі прийняв рішення про проведення виплати ОСОБА_1 та перевів кошти 17.11.2020 року ОСОБА_1 , строк позовної давності по заявленим вимогам минула до дати звернення позивача з позовом до суду. Вважає, що при розгляді даної справи необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали позовної заяви та надані докази, суд встановив наступні обставини справи.

Між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 01.04.2020 року було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АО.6685659), яким забезпечено транспортний засіб «FORD MONDEO, номерний знак НОМЕР_1 . Цим полісом встановлено ліміт відповідальності ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000,00 грн. на одного потерпілого та франшизу 2600,00 грн.

Згідно відповіді НПУ, 27.09.2020 року об 12 год. 42 хв. в с. Сокільники по вул. Стрийська Пустомитівського району Львівської області відбулося зіткнення двох транспортних засобів марки TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який отримав механічні пошкодження, а саме: задня ліва частина, задня центральна нижня частина, задня ліва нижня частина та марки «FORD MONDEO, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який отримав механічні пошкодження, а саме: передня ліва частина, передня центральна частина.

Відносно ОСОБА_3 було протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №447848 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

ОСОБА_1 30.09.2020 року звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування. Після чого 06.10.2020 року було складено протокол технічного огляду КТЗ та ремонтну калькуляцію №60885 від 07.10.2020 року на загальну суму 7955,42 гривні.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 11.11.2020 року, він погодився із сумою страхової виплати в розмірі 7955,42 гривень. Про франшизу до полісу АР №4179244 в розмірі 0 гривень повідомлений.

Як вбачається із розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №АО.6685659.L.0001.01 від 13.11.2020 року розмір збитку, який підлягає до виплати становить 7955,42 гривень

Відповідно до страхового акту про пряме врегулювання збитків №АО.6685659.L.0001.01 від 16.11.2020 року складеного ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», на підставі наявних страхових документів ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування відповідно до розрахунку 7955,42 грн.; особа, відповідальна за настання страхового випадку (особа що скоїла ДТП) ОСОБА_3 , одержувач страхового відшкодування (потерпілий) ОСОБА_1 .

На підставі страхового акту №АО.6685659.L.0001.01 від 16.11.2020 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплачено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , страхове відшкодування у сумі 7955,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11557 від 17.11.2020 року.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.11.2020 року у справі №450/3534/20 провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_3 , 1990 р.н., до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього.

Вирішуючи заявлені ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» позовні вимоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно положень ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку; страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку; страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 1 ст. 1187 ЦК України визначає, що джерелом підвищеної небезпеки є - діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 2 статті 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Крім того, зазначена позиція підтверджується Постановою Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 910/21313/16:

«Суд виходить з того, що відповідно до положень статей 509, 979, 980 Цивільного кодексу України та статей 3, 6, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» предметом договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по суті є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Обов`язок страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода, виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Тобто, за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика також не виникає зазначений обов`язок.

Суд враховує, що для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди, необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина заподіювача шкоди.

Зокрема, згідно з положеннями статтями 1166, 1187 Цивільного кодексу України відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, покладається на особу, винну в заподіянні відповідної шкоди.

Зважаючи на відсутність вини другого учасника ДТП, суд приходить до висновку про те, що цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, а у позивача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування відповідачу.

Відтак у зв`язку з отриманням відповідачем страхового відшкодування за відсутністю у позивача обов`язку з відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, відбулось безпідставне збагачення за рахунок відповідача, правові наслідки якого врегульовані статтею 1212 Цивільного кодексу України».

Так, судом встановлено, що 27.09.2020 року о 12 год. 42 хв., відбулося зіткнення двох транспортних засобів марки TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який отримав механічні пошкодження, а саме: задня ліва частина, задня центральна нижня частина, задня ліва нижня частина та марки «FORD MONDEO, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який отримав механічні пошкодження, а саме: передня ліва частина, передня центральна частина.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.11.2020 року у справі №450/3534/20 провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_3 , 1990 р.н., до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, підстава на якій було ОСОБА_1 отримано страхове відшкодування відпала, що не потребує доказування.

Щодо посилання відповідача на те, що позов поданий з пропуском строку позовної давності, суд вважає за потрібне зазначити наступне.

У розумінні ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст.261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутого майна у розмірі 7945,42 гривень.

Відповідно до зазначеної вище платіжної інструкції, 17.11.2020 року була здійснена виплата страхового випадку у розмірі 7955,42 гривень, яку ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило ОСОБА_1 .

До суду з даним позовом позивач звернувся 13.08.2025 року, направивши його через «Електронний суд».

Так, 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500. В подальшому, дію карантину, встановленого цією постановою, було продовжено.

В подальшому, 17.03.2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, а саме "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". В подальшому, указами Президента України воєнний стан не одноразово продовжувався строком на 90 діб. П.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК, в такій редакції діяв до 29.01.2024 року.

В подальшому, починаючи з 30.01.2024 року по 03.09.2025 року п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК діє в редакції на підставі Закону України від 08.11.2023 року №3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», згідно якого у період воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента від 24.02.2022 №64/2022, перебіг позовної давності, визначний ЦКУ, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайного стану продовжується на строк дії таких обставин.

А тому позивачем не пропущений трирічний строк позовної давності за вимогами про відшкодування шкоди.

З огляду на вищевикладене, оскільки зазначена вище правова норма зобов`язує особу, яка набула майно іншої особи без достатньої правової підстави, повернути його потерпілому, зокрема й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, строк позовної давності не пропущено, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а з відповідача необхідно стягнути на користь позивача грошові кошти у сумі 7945,42 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись ст.4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 273-279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», інтереси якого представляє Бурецька Катерина Василівна, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму сплаченого відшкодування у розмірі 7945 (сім тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судових витрат.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40.

Представник позивача, Бурець Катерина Василівна, місцезнаходження 01001, м.Київ, вул. Малопідвальна, 10, оф. 2.

Відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Дочинець С. І.