Справа № 487/1450/21
Провадження № 4-с/487/20/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання: Марченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Педь Альони Іванівни, боржник ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва за допомогою системи «Електронний суд», надійшла скарга ОСОБА_1 , підписана адвокатом Павлюк С.О., на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Педь Альони Іванівни, боржник ОСОБА_2 .

У скарзі заявник просить:

1. Поновити строк на подання скарги на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Педь Альони Іванівни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2025 року у ВП № 67309296.

2. Визнати неправомірним дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Педь Альони Іванівни, що полягають у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2025 року у ВП № 67309296.

3. Скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Педь Альони Іванівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2025 року у ВП № 67309296.

Скарга обґрунтована тим, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 09 березня 2021 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, перебував на виконанні Інгульського відділу ДВС, а потім головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Педь А.І. Згідно здійсненого державним виконавцем Відділу ДВС розрахунку сума заборгованості Боржника зі сплати аліментів станом на 30.06.2024 року (дата закінчення навчання дитини) становить 109033,42 грн. 17.04.2025 року Скаржник письмовою заявою повідомляла Відділ ДВС про наявність у Боржника майна згідно рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.03.2023 року у справі №490/6966/21 провадження №2/490/426/2023, яке набрало законної сили 27.04.2023 року, згідно якого за Боржником визнано право власності у порядку спадкування на квартиру та земельну ділянку, призначену для ведення колективного садівництва, площею 0,04 га. Однак правової оцінки даній інформації Державний виконавець не надала. З усних пояснень Державного виконавця, оскільки відомості про нерухоме майно Боржника згідно рішення суду не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, звернути стягнення на майно Відділ ДВС не може. 26.05.2025 року Державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». 03.06.2025 року Скаржник направила на адресу Відділу ДВС заяву із проханням перевірити законність виконавчого провадження №67309296 та відповідність постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 26.05.2025 вимогам чинного законодавства. 19.06.2025 року Скаржник листом отримала відповідь Відділу ДВС від 17.06.2025 року, у якій надано опис вжитих державних виконавцем заходів примусового виконання рішення в межах ВП № 67309296 з посиланням на п.10 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, що у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом. Але порядок виконання рішення суду про стягнення аліментів "в загальному порядку" не змінює суті рішення суду, яке продовжує залишатись рішенням суду про стягнення періодичних платежів - аліментів, тому примусове виконання повинно продовжуватись з урахуванням специфіки рішення суду. З урахуванням усіх обставин справи, постанову Державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2025 року у ВП № 67309296 Скаржник вважає передчасною, неправомірною, такою, що порушує права дитини, яка продовжує навчання та такою, що нівелює рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у справі № 487/1450/21 провадження № 2/487/1522/21 від 08.09.2021 року.

Ухвалою суду від 14 липня 2025 року поновлено строк на подання скарги, скаргу прийнято до розгляду.

05 серпня 2025 року надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого головний державний виконавець просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що нею встановлено відсутність у боржника майна та коштів, на яке може бути звернуто стягнення. Вказане скаржником майно не зареєстровано за боржником, відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

06 серпня 2025 року надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що державний виконавець ігнорує рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.03.2023, яким визнано право власності за боржником на квартиру та земельну ділянку у порядку спадкування; ігнорує ч. 10 ст. 440 ЦПК України та підтверджує, що не вжив заходів щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; не надає посилання на норми закону, згідно якого рекомендує звернутись до суду для стягнення боргу по аліментам; ігнорує п. 9 розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, якою прямо передбачено, що виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Представник скаржника подала заяву про розгляд скарги без її участі.

Головний державний виконавець Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) в судове засідання не прибула.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Дослідивши матеріали скарги, матеріали справи № 1487/450/21, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що Заводським районним судом м. Миколаєва 08 вересня 2021 року ухвалено рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із продовженням навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 09 березня 2021 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2024 р., але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

25.10.2021 за вказаним судовим рішенням видано виконавчий лист.

28.10.2021 за вказаним виконавчим листом Інгульським відділом ДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 67309296.

07.12.2023 головним державним виконавцем Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Шелегей Т.В. винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження в Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

13.12.2023 виконавче провадження прийнято до виконання Центральним відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

17 квітня 2025 року ОСОБА_1 подала до Центрального відділ ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) заяву, в якій просить долучити до виконавчого провадження рішення суду № 490/6966/21 про наявність майна у боржника.

Головним державним виконавцем Центрального відділ ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Педь А.І. виносились такі постанови:

22.04.2025 про накладання штрафу за сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму платежів за один рік в сумі 9584.43 грн.

22.04.2025 про накладання штрафу за сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за два роки в сумі 27320.45 грн.

26.05.2025 про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника на суму 157041,20 грн.

26.05.2025 про стягнення виконавчого збору 10904,57 грн.

26.05.2025 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

Відповідно до вказаної постанови «Вжитими державним виконавцем заходами примусового виконання, не виявлено належного боржнику на праві власності майна на яке згідно законодавства можна звернути стягнення в межах суми боргу. Доходів отримуваних боржником на які можливо звернути стягнення не виявлено. Згідно відповідей з банківських установ, боржником не було відкрито рахунків або залишок коштів на рахунках боржника відсутній. Станом на закінчення навчання дитини 30.06.2024, заборгованість зі сплати аліментних платежів становить 109045,65 грн., нарахований виконавчий збір складає 10904,57 грн., сума штрафу згідно відповідної постанови від 22.04.2025складає 36904,88 грн. Розрахунок виконавчого збору складено з дотриманням вимог абз. 2 ч. 4 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018 який вступив в законну силу 29.08.2018 року. Реєстраційний номер виконавчого провадження: 67309296; Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 гривня (UAH); сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 0 гривня (UAH)».

Перевіряючи правильність дій приватного виконавця суд виходить з такого.

За приписами частини 1 статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначене конституційне положення відображено і у пункті 7 частини 3 статті 2 та статті 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок стягнення аліментів, частиною 2 якої передбачено, що за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

На підставі матеріалів справи встановлено та не заперечувалось головним державним виконавцем, що стягувач повідомила головного державного виконавця про наявність у боржника майна та надала докази цього рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2023 року у справі № 490/6966/21, яке набрало законної сили 27.04.2023. Вказаним рішенням визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку, призначену для ведення колективного садівництва, площею 0,04 га, розташовану по АДРЕСА_2 .

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за ОСОБА_2 не зареєстровано нерухоме майно.

Згідно з частиною 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Також частиною 10 ст. 440 ЦПК України передбачено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Застосування судом частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Отже, отримавши відомості про наявність майна у боржника, у разі якщо виконавець вичерпав усі можливі заходи для виконання рішення суду за рахунок іншого майна, головний державний виконавець мав би звернутись до суду із поданням про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Проте таких заходів головний державний виконавець не вжив.

Доводи головного державного виконавця про те, що боржник має право не прийняти спадщину, тому у нього відсутнє майно, суд відхиляє, оскільки рішенням суду визнано право власності боржника на майно в порядку спадкування.

Повернення виконавчого документу стягувачу без належних правових підстав порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Отже, оскільки головний державний виконавець не вичерпав усі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для належного виконання судового рішення, її дії щодо винесення постанови 26.05.2025 про повернення виконавчого документа стягувачу року є неправомірними, а вказана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 260, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Педь Альони Іванівни, боржник ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірним дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Педь Альони Іванівни, що полягають у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2025 року у ВП № 67309296.

Скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Педь Альони Іванівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2025 року у ВП № 67309296.

Роз`яснити, що за приписами ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 12 вересня 2025 року.

Суддя: З.М. Сухаревич