Справа № 751/6153/25
№ провадження 2/738/679/2025
У Х В А Л А

10 вересня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі судді Волошиної Н.В., отримавши зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Менського районного суду Чернігівської області перебуває цивільна справа №751/6153/25 (№ провадження 2/738/679/2025) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

10 вересня 2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В даній зустрічній позовній заяві ставиться питання про прийняття зустрічної позовної заяви та про об`єднання її в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вказані позовні вимоги випливають з однакових за своєю природою правовідносин та є взаємопов`язаними, об`єднання вищевказаних позовів в одне провадження та спільний їх розгляд є допустимим, оскільки вимоги за позовами заявлені між тими самими сторонами і з однакових фактичних підстав та обставин, які підлягають доказуванню, спільний розгляд судом позовних вимог про поділ майна подружжя є доцільним та сприятиме ефективному й економічному за процесуальним часом розгляду справи.

Вивчивши зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 14 серпня 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області за підсудністю з Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2025 року вказану позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 10 вересня 2025 року. Вказаною ухвалою суду відповідачу ОСОБА_1 запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Таким чином, відповідно до процесуального закону одним із спеціальних прав відповідача є право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Тобто, зустрічний позов це позов, який подає відповідач до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20 березня 2019 у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За своєю сутністю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом з метою захисту прав відповідача, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

При поданні зустрічного позову позивач за первісним позовом стає відповідачем за зустрічним позовом, а відповідач займає процесуальне становище позивача. При цьому, пред`являючи зустрічний позов, відповідач завжди має переслідувати одночасно дві цілі: захистити своє порушене чи оспорене право та захиститися проти вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Отже, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом з метою захисту прав відповідача, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Ураховуючи викладене, взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: обидва позови взаємнопов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному та правильному вирішенню спору, взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним та первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову.

Подання такого зустрічного позову має на меті не лише довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом, а й захистити права відповідача в обраний ним спосіб. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 п.15 роз`яснено, що об`єднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

У свою чергу ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Статтею 110 СК України передбачено право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Крім того, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Зі змісту СК України вбачається, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя різні за своїм змістом та обґрунтуванням, регулюються різними законодавчими нормами.

У даному випадку первісні позовні вимоги та позовні вимоги за зустрічним позовом не є однорідними, не пов`язані між собою, від вирішення одних з них не залежить вирішення інших, задоволення позову про розірвання шлюбу не може зумовлювати відмову у задоволенні позову про поділ майна подружжя, крім того, зустрічний позов ґрунтується на спірних правовідносинах сторін щодо спільно набутого майна, у той час як вимоги первісного позову заявлені, з метою зміни у судовому порядку особистих немайнових відносин подружжя, шляхом розірвання шлюбу, а тому таке об`єднання не є доцільним у зв`язку з відсутністю спільності предмета позову.

Такі позовні заяви подаються до суду окремо і розглядаються з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України.

Окрім того, недоцільно розглядати первісний позов і зустрічний позов, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучати нових учасників процесу.

Таким чином, зустрічна позовна заява подана у порушення вимог ст. 193 ЦПК України, а тому не може бути прийнята до розгляду з первісним позовом про розірвання шлюбу.

Разом з тим, суд вважає доцільним роз`яснити ОСОБА_1 її право звернутись до суду з даним позовом в іншому провадженні.

Відповідно до частини 3 статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Відповідно до частини 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, у разі повернення заяви.

Відповідно до квитанції АТ «УКРПОШТА» №181 від 01 вересня 2025 року ОСОБА_1 за подання зустрічної позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в розмірі 6708,56 грн.

Враховуючи, що зустрічна позовна заява повертається заявнику, суд дійшов висновку про повернення сплаченого судового збору у розмірі 6708,56 грн.

Hа пiдставi викладеного, кеpуючись статтями 43, 49, 193, 194 ЦПК Укpаїни, суд

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Зустрічну позовну заяву повернути ОСОБА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом на загальних підставах, передбачених ЦПК України.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 6708 (шість тисяч сімсот вісім) гривень 56 копійок судового збору, сплаченого до державного бюджету згідно з квитанцією АТ «УКРПОШТА» №181від 01 вересня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.В.Волошина