Справа № 681/1141/25
Провадження 2/681/761/2025
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"16" вересня 2025 р. м.Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Іллюк С.В., вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки майна в натурі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2025 року позивачка ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Кушнірук В.М., звернулась до суду з цим позовом до ОСОБА_2 в якому вказує, що у неї з відповідачем виник спір щодо користування жилим будинком за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,1 га кадастровий номер №:02:006:1469.

Просить виділити в натурі належну їй на праві спільної часткової власності частку майна, що відповідає 5/8 частин вказаного вище житлового будинку, загальна площа якого становить 95, 3 м2, а саме: будинковолодіння, що складається з одноповерхового цегляного житлового будинку, загальною площею приміщень 95,3 кв.м, у т.ч. житловою 51,4 кв. м, підсобних 43,9 кв.м, кухня 9,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Також позивачкою заявлено вимогу дослівно: «відповідно до варіанту розподілу будинку, провести розподіл земельної ділянки в натурі».

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що позовна заява не в повній мірі відповідає вимогам ст. 175 та ст. 177 ЦПК України.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За положеннями ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з пунктами 2, 9, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Виходячи з того, що пред`явлені позивачкою вимоги стосуються майна, вони підлягають грошовій оцінці, що визначається вартістю майна та має бути відображено в ціні позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну.

Позивачка визначає ціну позову 402323 грн. На підтвердження чого нею надано висновок про визначення вартості майна, а саме: будинковолодіння, що складається з одноповерхового цегляного житлового будинку, загальною площею приміщень 95,3 кв.м, у т.ч. житловою 51,4 кв. м, підсобних 43,9 кв.м, кухня 9,1 кв.м., ринкова вартість якого складає 553040 грн. Оцінка нерухомості виконана станом на 16.07.2023. При цьому, відповідно до вказаного висновку, його строк дії становить 6 (шість) місяців від дати оцінки. Також вказана мета оцінки розрахунок ринкової вартості об`єкта оцінки для судового збору.

Розміри ставок судового збору визначені у ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

За статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003, є обовязковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

У пунктах 15, 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості обєкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Пунктами 50-55 Національного стандарту № 1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) субєктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

За приписами абзаці 3 пункту 2 розділі IV Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України 17.05.2018 № 658, строк дії звіту про оцінку не може перевищувати шість місяців з дати оцінки, що зазначається в такому звіті.

Суд зауважує, що визначення ціни позову майнового характеру є обовязковою вимогою до позовної заяви, і процесуальний закон не передбачає підстав звільнення позивача від його виконання. Така вимога визначається приписами Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких сума судового збору, яка підлягає сплаті у позовах майнового характеру, визначається, виходячи саме із ціни позову.

Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Позивачкою до позовної заяви додано довідку про оціночну вартість обкта нерухомості земельної ділянки кадастровий номер № :02:006:1469, площею 1000 кв.м. (0,1 га) від 02.09.2025, де вказана оціночна вартість земельної ділянки 905517 грн 25 коп.

Також позивачкою долучено звіт про оцінку майна (будинковолодіння) від 16.07.2023. З позовом до суду позивачка звернулася 05.09.2025, тобто більше як через два роки після проведення оцінки спірного майна.

При цьому, долучені до позовної заяви документи не містять інформації про вартість будинку станом на дату звернення до суду з позовними вимогами, адже строк дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більше шести місяців з дати оцінки.

Суд зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачці слід долучити оцінку вартості майна станом на час звернення до суду, чи інший доказ про його вартість, визначити дійсну ціну позову з урахуванням пред`явлених нею майнових вимог про виділення частки нерухомого майна та надати суду докази сплати судового збору у відповідному розмірі або докази про звільнення від сплати судового збору, а також конкретизувати позовну вимогу щодо розподілу земельної ділянки в натурі.

За таких обставин суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачці строк десять днів для усунення вказаних вище недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін, заява буде визнана неподаною та повернута позивачці.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185, 260, 353, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки нерухомого майна в натурі залишити без руху, усунути вище зазначені недоліки заяви, шляхом:

- зазначення ціни позову та надання доказів про дійсну вартість об`єкту нерухомості;

- документу про сплату судового збору, виходячи з загальної вартості спірного майна в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн. станом на 01.01.2025) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140 грн станом на 01.01.2025). Судовий збір слід внести або перерахувати за такими реквізитами: отримувач ГУК у Хмел.обл/Полонська мтг/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0022657, код класифікації доходів бюджету 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050 або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- конкретизувати вимогу щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер № 69.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачці.

Надати позивачці строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сергій ІЛЛЮК