ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7485/25 Справа № 212/8718/24 Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ»»,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 травня 2025 року, ухваленого суддею Ведяшкіною Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 09 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ

У вересні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позову зазначив, що з 09.07.1979 року по 05.03.2007 року працював на підприємстві відповідача на різних посадах. За час роботи з позивачем трапились нещасні випадки, пов`язані з виробництвом, що підтверджується актом №6 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 27 квітня 1994 року та актом № 21 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 11 червня 1996 року.

Так, 08.04.1994 року, працюючи в рудоуправління імені В.І. Леніна на шахті «Гвардійська» Об`єднання «Кривбасруда» за професією електрослюсар черговий підземний, зазнав нещасного випадку на виробництві, внаслідок якого він отримав удар, підшкірна гематома правої ноги. 10.07.1996 року, працюючи в рудоуправління імені В.І. Леніна на шахті «Гвардійська» Об`єднання «Кривбасруда» за професією електрослюсар черговий підземний, зазнав нещасного випадку на виробництві, внаслідок якого він отримав закритий перелам пястної кисті правої руки. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 02.03.2007 року серії ДНА-02 №017069 позивачу повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 10% повторно трудове каліцтво.

Позивач вважає, що з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я і йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що в наслідок виробничих травм, позивач обмежений в можливості пересуватися звичайним способом, відчуває постійний біль, кліматичну чутливість. Тривалий реабілітаційний період після перелому, який потребував медичного обслуговування та лікування руки та ноги з метою підтримання їх у належному стані та недопущення ускладнення, спричинило позивачу та членам його сім`ї моральні страждання, позбавило його на значний період часу нормальних життєвих зв`язків та вимагало додаткових зусиль для нього та членів його сім`ї для організації свого життя.

Просив стягнути на відшкодування завданої йому моральної шкоди 100 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасних випадків на виробництві задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Представник відповідача Приватне акціонерне товариства «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» Власкіна Т.Я., будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог, заявлених до АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ».

При цьому, скаржник зазначає, що виплата компенсації моральної шкоди здійснюється одноразово, а позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом у 2013 році та у 2014 році виконавче провадження про стягнення з на той час ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» 15000,00 грн. закінчено у зв`язку з виконанням в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, наполягав, що при попередньому зверненні до суду про стягнення моральної шкоди висувалися вимоги компенсації моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійних захворювань, а не нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 , який підтримав відзив на апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_3 , яка у повному обсязі підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 09.07.1979 року був прийнятий на шахту «Гвардійська» на дільницю № НОМЕР_1 прохідником 5 розряду на Рудоуправління імені Рози Люксембург Об`єднання «Кривбасруда»; 08.10.1984 року був переведений підземним електрослюсарем; 01.01.1988 був переведений електрослюсарем черговим в рудоуправління імені ОСОБА_4 на шахту «Гвардійська» Об`єднання «Кривбасруда»; 24.11.1998 року був переведений на дільницю № НОМЕР_1 механіком; 05.03.2007 року був звільнений по власному бажанню у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України (а.с.8-10).

Під час роботи з позивачем сталося два нещасні випадки 08.04.1994 року, що підтверджується актом форми Н-1 від 27 квітня 1994 року та 10.07.1996 року (акт форми Н-1 від 08 серпня 1996 року. Крім того у позивача було діагностовано низку хронічних професійних захворювань. Він неодноразово проходив МСЕК, які визначали йому ступінь втрати працездатності і внаслідок каліцтв, внаслідок нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом і внаслідок профзахворювань (а.с.11-20).

Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2013 року в цивільній справі №212/8036/13ц , залишеного без змін Апеляційним судом Дніпропетровської області ухвалою від 12.12.2013 року, на відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу ОСОБА_1 з вини ПАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», стягнуто з останнього на користь позивача 15000,00 грн. (а.с.54-57).

Рішення суду виконано, про що 02.04.2014 складено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.53).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , керувався нормами статей 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці» й виходив з того, що відповідач АТ «Криворізький залізорудний комбінат є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, завданої внаслідок нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача та професійних захворювань, через які позивач переносить моральні страждання.

При цьому суд першої інстанції погодився із доводом представника позивача, що в даній справі інший предмет позову ніж у справі №212/8036/13ц, в якій ніби йшлося про відшкодування шкоди лише заподіяної внаслідок профзахворювань, а в даній справі внаслідок нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом.

Вивчивши матеріали даної цивільної справи та рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2013 року в цивільній справі №212/8036/13ц та ухвалу суду апеляційної інстанції від 12.12.2013 року, колегія суддів не може погодитися із даним висновком суду, адже на час пред`явлення позову у 2013 році у позивача були наявні як вказані в даному позові трудові каліцтва внаслідок нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом (1994 та 1996 рр.) так вже було виявлено низку профзахворювань. Він переносив негативні наслідки та страждав від цих захворювань, потерпаючи моральної шкоди, яку і просив компенсувати через суд. І ці наслідки у вигляді фізичних страждань і душевних переживань неможливо виокремити. В обох судових рішеннях як першої, так і другої судових інстанцій аналізувалися медичні довідки та інші документи, які свідчили про заподіяння моральної шкоди позивачу як внаслідок нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом так і професійних захворювань.

Враховуючи, що виплата компенсації моральної шкоди здійснюється одноразово, колегія суддів виснує, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: