Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5466/24
Номер провадження2/711/126/25
РІШЕННЯ
09 вересня 2025 року
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Казидуб О. Г.
при секретарі: Шульга А.В.
представника позивача за дорученням: Блізнєцов Є. А.
представника відповідача-адвоката: Навроцька Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська Страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позовна заява мотивована тим, що 22 травня 2023 року у м. Черкаси на перехресті вулиць Свято-Макарівської та Максима Залізняка за участі транспортного засобу Volvo V50, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_3 під її керуванням, сталося ДТП, внаслідок чого транспортні засоби зазнали технічних ушкоджень.
Відповідно до Постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2024 року винним у скоєні ДТП визнано ОСОБА_2 .
Відповідальність водія транспортного засобу Volvo V50, д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 214398159 в ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп».
Відповідно до листа від 23 травня 2023 року нею було припинено дію договору № 5 від 02 січня 2023 року, в зв`язку з неможливістю використовувати власний транспортний засіб Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_3 через наслідки ДТП.
Також, наголошує, що внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_2 їй як власнику пошкодженого транспортного засобу було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу пошкодження транспортного засобу Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_3 ; тяжких вимушених негативних змінах в житті і життєвих стосунках з рідними та близькими, зокрема, що найтяжче погіршення відносин з родиною внаслідок необхідності витрачати кошти з сімейного бюджету на захист вільних інтересів, звертатися до суду та захищати протиправно порушені права; зазначені обставини, в які вона була поставлена неправомірними діями ОСОБА_2 та спричинені внаслідок цього психологічні страждання потягли за собою вкрай негативні наслідки для її самопочуття і здоров`я.
17 липня 2024 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін.
18 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» адвокат Навроцька Тетяна Володимирівна, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , надала Відзив на позовну заяву, в якому значено, що матеріали справи по страховому випадку містять 2 звіта про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Так, Звіт № А08-15 складений 04.09.2023 ЙФОП Старинець М.В., який надав позивач до позовної заяви та до страхової компанії та Звіт ФОП ОСОБА_4 № 3589 від 13.02.2024 року.
Крім того, звертає увагу суду, що виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно Закону № 1961-IV.
Наголошує, що позивач отримав всю узгоджену зі страховою компанією суму відшкодування, хоча міг отримати (стягнути в судовому порядку) суму визначену у звіті ФОП ОСОБА_3 за мінусом франшизи. Подача позову до відповідача суперечить усталений судовій практиці та попередній поведінці позивача. Крім того, вимога позивача у відшкодуванні 32 918,57 грн. як різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням, то така вимога не підлягає до задоволенню і з огляду на ст. 1194 ЦК України, оскільки розмір завданої шкоди не перевищив ліміт відповідальності страховика, яка визначена в розмірі 160 000,00 грн.
Вважає дії позивача суперечать принципу розумності та справедливості.
Якщо позивачу було достатньо суми страхової виплати для відновлення пошкодженого транспортного засобу в розмірі 44 460,24 грн. то у позивача відсутні правові підстави до стягнення будь-яких сум з відповідача. На думку відповідача, такі дії призведуть до неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача.
Відносно стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 3200 грн. 00 коп. зазначає, що позивач не звертався до відповідача з вимогою про відшкодування 3 200,00 грн., що є розміром франшизи за договором страхування. Матеріали справи не містять жодного доказу про заявлену в досудовому порядку вимогу та її відхилення відповідачем. Вважає, що вимога до відповідача в цій частині не доведена та передчасна так, як відшкодування позивачу розміру франшизи відбувається за зверненням позивача та є правом позивача. Позивач не підтвердив про порушення невизнання або оспорювання відповідачем його прав в цій частині позовних вимог.
Відповідач до отримання вимоги не має об`єктивної можливості перерахувати вказану суму, так як не має в розпорядженні банківських реквізитів позивача. Крім того, позивач після подачі позову з липня 2024 року також не звертався з такою вимогою до відповідача. Звернення з позовною заявою без врегулювання спору в досудовому порядку накладає додатковий надмірний тягар на відповідача у відшкодуванні судового збору, який сплачений позивачем.
Відносно стягнення з відповідача вартості автотоварознавчого дослідження в розмірі 3500 грн. 00 коп. зазначає, що Висновок оцінювача не є висновком судового експерта отже, поданий висновок не відповідає вимогам ст.ст. 102, 106 ЦПК України, тому просить суд оцінити його критично та відхилити, що в свою чергу виключає можливість задоволення позовних вимог позивача в цій частині.
Крім того, наголошує, що страхове відшкодування було отримано позивачем за його погодженням на підставі іншого експертного висновку і позивач не має майнових претензій до страхової компанії, що в свою чергу додатково позбавляє позивача на стягнення з відповідача суми витрат вартості з проведення оцінки так як в даному випадку відповідач не є належним відповідачем щодо відшкодування позивачем понесених витрат.
Окрім заяви позивач не надає жодного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог в цій частині- про отримання цієї компенсації за договором до ДТП та можливість її отримувати після ДТП.
Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
16 січня 2025 року ухвалою суду зобов`язано ТОВ «Нафтопромінвест» надати документи.
21 січня 2025 року ОСОБА_5 , який діє в інтересах повивача Стадник Віти Анатоліївни, через систему «Електронний суд» надав Відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача за дорученням Блізнєцов Євгеній Анатолійович в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задоволити.
Адвокат Навроцька Тетяна Володимирівна, яка діє в інтересах відповідача, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що жодна із вимог є необгрунтованою.
Адвокат Пилипець Антон Юрійович, який діє в інтересах третьої особи ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судовому засіданні, яке відбулося 21 травня 2025 року, зазначив, що між страховою компанією та ОСОБА_1 погоджувалась тільки страхова сума.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
В судовому засіданні встановлено, що як вбачається з Постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2024 року по справі № 711/3492/23, «22.05.2023 о 15 год. 35 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «VOLVO V50» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на перехресті вул. Свято-Макарівської та вул. М.Залізняка в м. Черкаси, порушуючи вимоги п.14.6 Правил дорожнього руху України, при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «KIA RIO» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалася попутно і здійснювала розворот, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
Також відповідно до протоколу, 22.05.2023 о 15 год. 35 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «KIA RIO» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на перехресті вул. Свято-Макарівської та вул. М.Залізняка в м. Черкаси, порушуючи вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху, а саме розвороті, не впевнилась в безпечності руху та скоїла зіткнення з автомобілем «VOLVO V50» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.».
Вищевказаною постановою визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито по закінченню строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується спричинення дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до Полісу № ЕР-214398159 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ТОВ «Приватне акціонерне товариство «Українська Страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».
Як вбачається з Полісу № ЕР-214398159обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 320 000 грн., за шкоду заподіяну майну складає 160000 грн., розмір франшизи 3200 грн. 00 коп.
Нормами статті 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).
Згідно ст.6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).
Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).
Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.
Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.
Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно ст. 29 цього ж Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до ч. 3 ст. 988 Цивільного Кодексу України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля) , були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Відповідно до ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).
Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:
Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Е з - коефіцієнт фізичного зносу.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.
Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановленні вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим.
Пунктами 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, встановлено, що значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та втобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.
Винятком, стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.
В судовому засіданні встановлено, що в подальшому ОСОБА_1 звернулася до ФОП ОСОБА_3 для проведення оцінки автомобіля Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_3 .
В судовому засіданні встановлено, що позивачем документально підтверджено вартість відновлювального ремонту автомобіля, вартість якого визначена ФОП ОСОБА_3 з урахуванням ПДВ.
А тому, суд вважає, що у ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в зв`язку з настанням страхового випадку виникло зобов`язання відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (160000 грн. 00 коп.) і в межах суми фактичних затрат , право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, податку на додану вартість.
Суд не має сумнівів стосовно обґрунтованості висновків Звіту № А08-15 про оцінку автомобіля Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_3 , складеного 04 вересня 2023 року, наданого ФОП ОСОБА_3 .
Крім того, відповідачем ОСОБА_2 не було заявлено клопотання про призначення по справі судово автотоварознавчої експертизи.
Проте, як вбачається з титульної сторінки вищезазначеного Звіту, він виготовлений 13.02.2024 року, а ДТП відбулася 22.05.2023 року.
Крім того, в судовому засіданні, яке відбулося 21 травня 2025 року адвокат Пилипець Антон Юрійович, який діє в інтересах ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», зазначив, що дійсно ними було замовлено у ФОП ОСОБА_4 оцінку матеріального збитку, завданого власнику Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_3 , вже після того, як ними було погоджено з ОСОБА_1 суму страхового відшкодування. Позивач ОСОБА_1 не була повідомлена про наявність даного Звіту.
Відносно позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 3200 грн. 00 коп. суд зазначає наступне.
Як зазначалось вище, судом встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в результаті якого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, тобто позивачу завдано матеріальну шкоду.
Статтею 9 ЗУ «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 не отримувала від ПАТ «Українська Страхова компанія» Княжа Вієнна Іншуранс Груп» кошти в якості сплати франшизи в сумі 3500 грн 00 коп.., а відтак із відповідача підлягає стягненню ця сума.
Крім того, в судовому засіданні адвокат Навроцька Тетяна Володимирівна не заперечувала проти компенсації позивачу суми франшизи.
А тому, суд вважає, що вказана сума франшизи в розмірі 3500 грн. 00 коп. підлягає стягненню із відповідача, як винуватця ДТП, на користь позивача, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Як вбачається з Довідки № 10 від 17.01.2025 року, наданої ТОВ «Нафтопромінвест», на запит суду, «виплати ОСОБА_1 компенсації ТОВ «Нафтопромінвест» (наймачем) за договором використання автомобіля з компенсацією № 5 від 02.01.2023 року за весь період дії договору, починаючи з 02.01.2023 року не проводилися, так як з початку дії договору та до часу його припинення (22.05.2023 року) були відсутні службові виїзди для обстеження підприємств та присутності на обстеженні інших співробітників товариства і лабораторного обладнання, так як ОСОБА_6 дороблювала об`єкти на які виїздила у попередньому році. В залежності від специфіки роботи товариства кількість замовлень в зимово-весняний період значно нижча, ніж в літньо-осінній (температурні обмеження роботи лабораторного обладнання, погодні умови, святковий період і т.д.).
Використання власного (службові автомобілі на товаристві відсутні) ОСОБА_1 , починаючи з 02.01.2023 року по дату написання відповіді не проводилися, так як з початку дії договору та до часу його припинення (22.05.2023 року) були відсутні службові виїзди для обстеження підприємств та присутності на обстеженні інших співробітників товариства і лабораторного обладнання, так як ОСОБА_6 дороблювала об`єкти на які виїздила у попередньому році.
Порядок використання власного транспортного засобу працівників під час виконання посадових обов`язків визначається на договірній основі.
Службові автомобілі у розпорядженні працівників товариства починаючи з 02.01.2023 року на товаристві відсутні.».
Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Суд зазначає, що при обчисленні (визначенні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення достовірності (реальності) тих доходів, які потерпіла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту.
Обов`язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на позивача, який зобов`язаний довести, що доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі виконання ним своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.
Крім того, в матеріалах справи є копія Трудового договору від 02 лютого 2015 року, укладеного між ТОВ «Нафтопромінвест» та ОСОБА_1 , яким передбачено умови зміни, припинення та розірвання контракту.
Встановлено, що факт ДТП не є підставою для розірвання Трудового договору від 02 лютого 2015 року, укладеного між ТОВ «Нафтопромінвест» та ОСОБА_1 .
А тому, вимоги в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Таким чином під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд погоджується, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , а саме скоєння нею ДТП, в результаті якого було пошкоджено автомобіль позивача, що призвело до душевних страждань позивача, вимушених змін у її житті та необхідності застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.
Крім того, як вбачається з Квитанції до прибуткового касового ордера № 64 від 04 вересня 2023 року, ФОП ОСОБА_3 було прийнято від ОСОБА_1 3500 грн. 00 коп. Підстава: за експертизу Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_3 .
А тому, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та вартість автотоварознавчого дослідження в розмірі 3500 грн. 00 коп.
На підставі ст.ст. 11, 22, 1166, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 263-266, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська Страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити частково.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 17 вересня 2025 року (з врахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб