Справа № 486/1256/24
Провадження № 2/486/245/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,

представника позивача Німченко А.Р. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.08.2021 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики №2920122, відповідно умов якого сума позики становить 12000,00 грн., процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99% яка нараховується від суми позики за кожен день користування позикою, 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача). 29.12.2021 укладено договір №29/12-2021 відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2920122. 10.03.2023 укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2920122. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2920122. Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, грошові кошти не повертав, проценти за користування коштами не сплачував. Позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості за договором №2920122 від 10.08.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 172674,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 12000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 160674,00 грн. Додає, що враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 60436,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 12000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 48436,00 грн. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача 60436,00 грн. заборгованості за договорами, 3028,00 грн. судового збору, а також 17000,00 витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 12.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

31.10.2024 ухвалою суду зупинено провадження у справі за даним позовом до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Зобов`язано ОСОБА_1 повідомити суд про припинення свого перебування у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Ухвалою суду від 16.06.2025 поновлено провадження по даній справі та призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення на адресу місця реєстрації судової повістки, а також шляхом здійснення виклику відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України», причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи.

Будь-які інші докази по справі чи клопотання, крім тих, що надані позивачем разом із позовною заявою, від учасників справи на адресу суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 10.08.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики №2920122.

Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Маніфою» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 12000,00 грн. зі строком користування коштами протягом 30 днів з 10.08.2021 (п.п. 2.3 договору).

Згідно з п.2.4, п. 3.1. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (дата платежу) 09.09.2021.

Згідно п.2.4.2. договору середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Відповідно до п.2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Згідно п.2.4.4. договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою.

Відповідно до п.2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою.

Згідно п. 2.6. договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору.

Пунктами 3.1. та 3.2. договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику.

Відповідно до п.3.1.1. Договору позики, проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погащення заборгованості включно.

Згідно п.3.1.3. договору позики у період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п.2.4.4.

Відповідно до п. 3.2.1. договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному п.2.5 договору, за кожен день прострочення.

Відповідно до п.3.7. договору позики зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця.

Пунктом 2.1. договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Відповідно до п.3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені цим договором.

Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.6 та 12 п.1 ст.3, п.12 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 ЦК України, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.9 договору позики, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.8, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначені до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту.

Відповідно до договору позики №2920122 від 10.08.2021, підписаної представником ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 , відповідача ідентифіковано як позичальника за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 10.08.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір (z31611).

Анкета-заява на кредит №2920122 від 10.08.2021 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «Маніфою».

З довідки від 14.06.2024 вбачається, що ТОВ ««Маніфою» на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 згідно з договором №2920122 від 10.08.2021 зараховано грошові кошти в сумі 12000,00 грн.

Згідно зі ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.7,12 ст.11 ЗУ "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N 2-383/2010 (провадження N 14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Отже, уклавши договір позики №2920122 від 10.08.2021 сторони досягли усіх істотних умов щодо взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

ТОВ «Маніфою» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі.

Разом з тим, доказів того, що відповідач в повному обсязі повернув кредит та нараховані проценти у строк, передбачений договором, матеріали справи не містять.

З матеріалів справи також вбачається, що 29.12.2021 року ТОВ «Маніфою» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» договір факторингу №29/12-2021, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №2920122 від 10.08.2021.

Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу №29/12-2021 від 29.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2920122 від 10.08.2021.

10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023-01, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №№2920122 від 10.08.2021.

Відповідно до витягу реєстру боржників до договору №10-01/2023-01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2920122 від 10.08.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Отже, до ТОВ «Коллект Центр» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за договором №2920122 від 10.08.2021.

Позивач вказує, що відповідачем були порушені умови договору і за ним рахується заборгованість у розмірі 60436,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 12000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 48436,00 грн.

Судом досліджено наданий розрахунок заборгованості а також відомості про нарахування та погашення за кредитним договором, з яких вбачається, що відповідач не погашав заборгованість за тілом кредиту та сплачував проценти за користування кредитними коштами, в тому числі і поза межами закінчення 30-денного строку дії договору, що відповідно до умов договору.

З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст.81ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав у повному обсязі у передбачений в договорі строк, кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням. Таким чином, заборгованість відповідача кредитним договором є доведеною, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлено судом, між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АФССІСТАНС» укладено заявку про надання юридичної допомоги №301 від 01.07.2024. Відповідно до акту №3 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 загальна вартість послуг, наданих позивачу становить 17000,00 грн.

Враховуючи незначну складність справи, предмет спору, значення справи для позивача, кількість часу, витраченого представником позивача для підготовки позовної заяви та інших процесуальних документів, виходячи із засад розумності розміру витрат на правничу допомогу та пропорційності позовних вимогам, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 гривень.

Враховуючи дії позивача, який допустив заборгованість за договором позики, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: 01133, Київська область, м.Київ, вул.Мечнікова, 3, офіс 306; ) заборгованість за договором позики №2920122 від 10.08.2021 року в загальному розмірі 60 436 (шістдесят тисяч чотириста тридцять шість) гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 12000,00 гривень, заборгованість за процентами 48 436,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: 01133, Київська область, м.Київ, вул.Мечнікова, 3, офіс 306; ) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Волощук