КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/3668/24 Головуючий у І інстанції Примак-Березовська О.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Буряка Дмитра Миколайовича на рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «АРКС») про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 14.06.2016 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , перебуваючи за кермом автомобіля «Volkswagen Touareg», рухаючись заднім ходом, здійснила на неї наїзд, чим порушила ПДР та завдала їй тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку СМЕ № 08-315/19/пп від 22.06.2020 у позивача встановлено закриту травму грудної клітини у вигляді перелому правої лопатки в ділянці її нижнього краю, що є ушкодженням середньої тяжкості за ознаками відсутності небезпеки для життя і тривалого розладу здоров`я та інші тілесні ушкодження, які експертною комісією кваліфіковано, як легкі тілесні ушкодження.

В діях ОСОБА_2 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за вчинення ДТП, що призвело до завдання їй середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.

Відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 10.06.2021 у справі № 554/11618/20 закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, пов`язаного з закінченням строків давності.

Цивільний позов в рамках кримінального судочинства залишений без розгляду.

Про наявність страхового полісу відповідача в ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» позивачка дізналась з постанови Полтавського апеляційного суду від 06.12.2023 року у справі №545/2056/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Зазначала, що попередні судові тяжби з винуватцем ДТП стали підставою спливу строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, тому просить його поновити, вважаючи вказані обставини поважними причинами пропуску строку.

Вказувала, що на лікування, обстеження та відновлення стану свого здоров`я нею витрачено наступні кошти:

- 14.06.2016 проведено КТ головного мозку вартість 530 грн;

- 16.08.2016 санаторно-лікувальні заходи вартістю 23 136 грн;

- 05.09.2016 придбання імплантів вартістю 25 500 грн;

- 02.11.2017 розрахунок за комплексне лікування щодо встановлення та видалення імпланту вартістю 120 000 грн;

- 07.06.2018 проведено МРТ головного мозку вартістю 749, 81 грн.

Загальна вартість лікування, обстеження та відновлення здоров`я становить 169 915 грн 81 коп.

Посилаючись на зазначені обставини та положення частини першої статті 1195 ЦК України, просила стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на її користь страхове відшкодування у розмірі 169 951 грн 81 коп.

Крім того, просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 звернувся її представник - адвокат Буряк Д.М., який, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що про існування полісу позивачка дізналася під час розгляду цивільної справи до винуватця ДТП в 2022-2023 роках, коли представником водія долучено до матеріалів справи поліс, тим більше, як встановлено під час розгляду справи, винуватець ДТП жодного повідомлення до страхової компанії не було, а процедура розгляду тривала з 2016 року, з цих причин позивачка пропустила строк вчасного звернення до страхової, тобто до належного відповідача.

Суд першої інстанції проігнорував процес розгляду як кримінального так і цивільного судочинства та безпідставно послався на пропуск позивачем трьох років позовної давності з моменту ДТП.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до апеляційного суду 19.05.2025 року, представник ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» Гамчук А.А. заперечує щодо наведених у скарзі доводів, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи скарги про поважність причин пропуску позивачем трирічного строку, через те, що вона не володіла інформацією про наявність у водія автомобіля «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що інформація про чинний, на момент ДТП, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.06.2016 у водія автомобіля «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , про Страховика, яким була застрахована цивільно-правова відповідальність була та є відкритою і безкоштовною. Будь-яка особа мала та має можливість скористатися Єдиною централізованою базою даних МТСБУ та отримати інформацію щодо страховика та полісу того чи іншого транспортного засобу.

У свою чергу ОСОБА_1 не доведено та не надано належних та обґрунтованих доказів того, що вона була позбавлена можливості скористатися Єдиною централізованою базою даних МТСБУ, отримати інформацію про страховика, яким станом на 14.06.2016 була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , та у зв`язку з цим звернутися з відповідною заявою та документами у межах строків, визначених законом та строком позовної давності.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було подано до страховика заяву про страхове відшкодування з відповідними документами впродовж трьох років з моменту скоєння ДТП від 14.06.2016, а причини пропуску цього строку є необґрунтованими та безпідставними, в АТ «СК «АРКС» відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування.

Вважає також, що розрахунок витрат на лікування, наданий ОСОБА_1 , необґрунтованим та не підтверджений відповідними доказами.

У судовому засіданні представник АТ «СК «АРКС» - Крюк Ю.А. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, підтримала доводи, викладені у відзиві на скаргу, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Буряк Д.М. у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.

08.09.2025 року адвокат Буряк Д.М. за допомогою системи «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (стаття 43 ЦПК України).

Згідно зі статтею 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та його представника, з огляду на їх належне повідомлення та враховуючи подану представником Буряком Д.М. заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам процесуального закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 14.06.2016 близько 14:40 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen Taureg, н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Шевченка від вул. Європейська до вул. Стрітенська в м. Полтаві, навпроти центрального входу на територію КНП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфасовського» по вул. Шевченка, 23 в м. Полтаві, зупинилася та перед початком руху заднім ходом, не переконавшись у відсутності пішоходів або перешкод та не скориставшись для забезпечення безпеки руху допомогою інших осіб, порушуючи вимоги пунктів 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

У результаті вказаної ДТП потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи за матеріалами справи № 08-315/19/пп від 22.06.2020, відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10.06.2021 закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності, заявлений по матеріалах кримінального провадження цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до обвинуваченої ОСОБА_2 залишено без розгляду, процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження віднесено на рахунок держави.

Вказані обставини встановлені постановою Полтавського апеляційного суду від 06.12.2023 у справі № 545/2056/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с. 18-28).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено також, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди - 14.06.2016, між ОСОБА_3 та ПАТ «АХА Страхування» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № 0143615 від 08.04.2016.

Відповідно до зазначеного договору строк його дії встановлено до 07.04.2017 включно; ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю встановлено 200 000 грн., франшиза - нуль; забезпеченим транспортним засобом є - автомобіль Volkswagen Taureg, н.з. НОМЕР_1 (а.с. 8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», яке є правонаступником ПАТ «АХ Страхування», упродовж трирічного строку з моменту дорожньо-транспортної пригоди, визначеного підпунктом 37.1.4. пункту 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин, не зверталася, а звернулася одразу до суду з позовом до страховика також поза межами такого строку. Доказів на підтвердження наявності обставин, які не залежали від дій позивача та унеможливлювали її звернення до страховика у строки, встановлені Законом № 1961-IV,позивачкою не надано, як і не надано доказів того, що нею було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо отримання страхового відшкодування від страховика.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частинах першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 1 статті 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суд від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95 цс 20, зазначено, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з огляду на принцип добросовісності визначає, якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи вказані норми законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема у праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відтак, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104 гс 18)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406 цс 19) дійшла правового висновку про те, що зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу положень спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 цього Закону, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

У постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що припинення права на відновлення або захист порушеного права, право на відшкодування шкоди за рахунок певної особи не позбавляє особу взагалі цивільного права, але має наслідком неможливість отримання відновлення порушеного права або відшкодування шкоди тощо за рахунок певної особи (припинення поруки, пропуск позовної давності до одного з боржників). При цьому особа не позбавлена права на отримання захисту або відновлення порушеного права від іншого боржника за його наявності.

Припинення цивільного права має бути передбачено законом, на відміну від чого припинення права на отримання відшкодування від певної особи не позбавляє особу цивільного права, а лише позбавляє її можливості отримати відшкодування від цієї особи.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого підпунктом 37.1.4. пункту 37.1. ст. 37 Закону № 1961-IV строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії)винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про те, що позивачка ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «CK «АРКС» в порядку статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом визначеного положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» трирічного строку для такого звернення, не зверталась. Із даною позовною заявою до страховика звернулась майже через 8 років після страхового випадку, оскільки спірна ДТП сталася 14 червня 2016 року (позовну заяву направлено до суду 20 березня 2024 року).

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 не реалізувала своє право на отримання відшкодування завданої їй в результаті ДТП шкоди, оскільки не виконала покладені на неї Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, внаслідок чого страховик звільняється від обов`язку відшкодування шкоди.

Посилання позивачки ОСОБА_1 на тривалість кримінального провадження щодо ОСОБА_2 , яке в подальшому було закрито у зв`язку зі звільненням останньої від кримінальної відповідальності, суд правильно не взяв до уваги, оскільки існування кримінального провадження не може свідчити про неможливість звернення потерпілого до страховика з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, чи пред`явлення позову про відшкодування шкоди за спірне ДТП.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану ДТП, наступає незалежно від вини завдавача шкоди.

Подібний за змістом правовий висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 686/20281/21 (провадження № 61-9642 св 22), від 17 квітня 2024 року у справі № 552/7011/22 (провадження № 61-2109 св 24), від 24 квітня 2024 року у справі № 243/880/23 (провадження № 61-18255 св 23).

Доводи позивача про необізнаність щодо існування полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності ОСОБА_2 в ПрАТ «СК «АРКС» також не можуть бути взяті до уваги, оскільки інформація про чинний на момент ДТП поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у водія автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н. НОМЕР_1 , та про страховика, яким застрахована така цивільно-правова відповідальність, була та є відкритою та безкоштовною. Будь-яка особа має можливість скористатися Єдиною централізованою базою даних МТСБУ та отримати інформацію щодо страховика та полісу того чи іншого транспортного засобу.

Доказів на підтвердження наявності обставин, які не залежали від дій позивача та унеможливлювали її звернення до страховика у строки, встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачкою не надано, як і не надано доказів того, що нею було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо отримання страхового відшкодуваннявід страховика.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в судом першої інстанціїіз наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно доч. 1ст. 375 ЦПКУкраїни суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Буряка Дмитра Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 11.09.2025 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А.