Справа № 529/811/25
Провадження № 2-н/529/101/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

11 вересня 2025 року суддя Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу,

встановив:

Представник заявника ТОВ «ГК «Нафтогаз України», через засоби поштового зв`язку, звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу в сумі 36 522 грн. 01 коп.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, приходжу до такого висновку.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (ч. 1 ст. 160 ЦПК України).

Частиною 2 статті 163 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У відповідності до роз`яснень п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" № 14 від 23.12.2011, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення заборгованості за спожитий газ з ОСОБА_1 заявник зазначає, що ТОВ «ГК «Нафтогаз» є постачальником «Останньої надії», при цьому посилається на Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500.

Слід зазначити, що пунктом 2 Розділу IІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила постачання природного газу), визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником "Останньої надії" визначені розділом VI цих Правил.

Так, згідно пункту 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, постачальник "Останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником останньої надії, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

До того ж, фактом укладення Типового договору, на який у своїй заяві посилається представник заявника обґрунтовуючи свої вимоги, є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку (п.1.3 Типового договору).

До заяви не додано копії заяви-приєднання споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Крім того, з доданого до заяви розрахунку заборгованості неможливо безспірно встановити порядок нарахування заборгованості, у ньому відсутні, зокрема, дані щодо використаних об`ємів природного газу.

Згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відтак для встановлення того, чи є особа суб`єктом дії Закону, необхідним є встановлення, чи є особа власником нерухомого майна або іншою особою, яка отримує відповідну житлово-комунальну послугу.

Разом з тим, представником заявника не додано до заяви жодні підтверджуючі документи, зокрема, але не виключно, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких можливо було б встановити належність боржнику на праві власності нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до даних наданих ЦНАП Диканської селищної ради зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , тобто адреса реєстрації боржниці ОСОБА_1 відрізняється від адреси за якою виникла заборгованість.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що дана заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене та керуючись п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, вважаю за необхідне відмовити ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за споживання природного газу у зв`язку із тим, що заява про видачу судового наказу подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164 ч. 2, 165, 166, 261, 353 ч.1 п.1, 354, 355 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна Компанія Нафтогаз України про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю Газопостачальна Компанія Нафтогаз України, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків, чи звернення до суду із позовом в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржене протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя Л.Є.Петренко