У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2025 Справа №607/20847/20 Провадження №2-р/607/11/25

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву представника ОСОБА_1 - адвокатки Семусь Тетяни Андріївни про роз`яснення судового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини із матір`ю,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2021 року, справа № 607/20847/20, позовні вимоги - задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04 вересня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1514.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 816,00 грн (а.с. 84-86).

Дане судове рішення набрало законної сили 23 листопада 2021 року.

16 липня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокатка Семусь Тетяна Андріївна звернулася до суду із заявою про роз`яснення судового рішення у цивільній справі №607/20847/20 (а.с. 93-94).

В обґрунтування вказаної заяви Семусь Т. А. посилається на те, що в частині позовної вимоги щодо проживання дитини з матір`ю ухвалене рішення, згідно з яким визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Проте зазначене рішення суду є не зовсім зрозумілим (неясним), що стосується зазначення конкретної адреси, за якою визначене місце проживання дитини з матір`ю, враховуючи, що на момент звернення до суду вказана адреса була адресою орендованого житла, в якому тимчасово проживала позивачка разом із дочкою. Таким чином, при зверненні до державних органів останніми рішення трактується як таке, за яким місце проживання матері з донькою визначене за конкретною адресою і не може бути підставою для самостійного зняття матір`ю дитини з реєстрації та реєстрації її за новим місцем проживання.

ОСОБА_1 та її представник - адвокатка Семусь Т. А. в судове засідання не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не подавали.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, як і представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради.

Відтак, в силу частини 3 статті 271 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), неприбуття у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд проаналізувавши зміст поданої заяви, вважає, що заява про роз`яснення рішення суду не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У частині другій наведеної норми передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №904/2526/18 (провадження №12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усунення неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушуються питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі №233/3676/19 (провадження №14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Так, роз`яснення судового рішення - це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту. Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Як правило, роз`ясненню підлягає резолютивна частина судового рішення, яка повинна містити чіткі формулювання щодо вирішення спірного правовідношення або інших заявлених вимог.

При цьому особи, які ініціювали роз`яснення, у відповідній заяві мають вказати: що саме у резолютивній частині судового рішення є незрозумілим; варіанти тлумачення судового рішення; як саме невизначеність та нечіткість резолютивної частини судового рішення може вплинути на ефективність його виконання.

Поряд з резолютивною частиною судового рішення може бути роз`яснена і мотивувальна частина. Потреба у цьому виникає у разі необхідності підтвердження преюдиціально встановленого факту чи правовідношення, визнаного судовим рішенням, що вступило в законну силу.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином, виходячи із системного тлумачення положень чинного законодавства, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини. Тобто, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як вбачається із заочного рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2021 року позовні вимоги - задоволено; визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 84-86).

Адвокатка Семусь Т. А. у заяві просить роз`яснити це судове рішення в частині визначення місця проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за конкретною адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас суд звертає увагу, що предмет позову включав позовну вимогу саме такого змісту.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно.

Так, у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 607/1091/16-ц Верховний Суд зазначив загальний висновок, що місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

У іншому абзаці постанови від 03 травня 2018 року у справі № 607/1091/16-ц судом апеляційної інстанції вказано про те, що визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема проживати деінде, унаслідок чого батько дитини не матиме змоги брати участь у її вихованні. Висновок Верховного Суду в цій частині сформульовано відносно конкретних обставин справи № 607/1091/16-ц.

Верховний Суд за результатами перегляду справи № 199/2898/22 (постанова від 28 червня 2023 року у справі № 199/2898/22) дійшов переконання, що при постановленні оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції не порушив наведеного висновку, враховуючи обставини цієї справи, а саме той факт, що позивачка з дитиною у зв`язку із повномасштабною збройною агресією перебуває за межами України, визначив місце проживання дитини з матір`ю без вказівки на конкретну адресу.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 235/139/16-ц, Верховний Суд не формулював конкретного висновку про застосування норм права, а констатував, що у цій конкретній справі у найкращих інтересах дитини буде визначити місце проживання з матір`ю за відповідною адресою.

Верховний Суд зауважує, що усталеним є підхід при вирішенні спорів про визначення місця проживання дитини, що суд вирішує з ким із батьків буде проживати дитина. Якщо спір також існує щодо визначення конкретної адреси проживання дитини, то суд вирішує спір і в цій частині.

Зазначення у резолютивній частині рішення суду про визначення місця проживання дитини з одним без батьків, без зазначення конкретної адреси, не суперечить усталеним підходам Верховного Суду при вирішені цієї категорії спорів (за відсутності спору саме про адресу), адже є тотожним визначенню місця проживання дитини за місцем проживання одного з батьків, з ким суд ухвалює рішення про спільне проживання дитини.

Отже, в рішенні суду визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зазначенням конкретної адреси, яка була охоплена предметом позову, та за якою на час ухвалення рішення проживали матір з дитиною. За цією адресою - АДРЕСА_1 , дитина не була зареєстрована, адже, як слушно зауважує представник заявниці, це була адреса орендованого житла, а тому зняття її з реєстрації за цією адресою не потребується. Процедура ж реєстрації дитини за іншим місцем проживання визначена законом, а тому винесене судом рішення у справі № 607/20847/20, зміст його резолютивної частини, не є перешкодою реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за іншим місцем проживання.

За встановлених обставин, резолютивна частина заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2021 року є чіткою, зрозумілою та не допускає кілька варіантів її тлумачення, а відтак суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення рішення суду.

Керуючись ст.ст.35, 259-261, 271, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвокатки Семусь Тетяни Андріївни про роз`яснення судового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини із матір`ю - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.