У Х В А Л А

09 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Журби С.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект-Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 20 червня 2025 року відповідач засобами поштового зв'язку направив до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційний скарзі відповідач зазначив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та посилається на те, що з оскаржуваним рішенням ОСОБА_1 ознайомилася 30 травня 2025 року, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Приписами ч. 2 ст. 354 ЦПК України визначено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наведені апелянтом доводи поважності пропуску процесуального строку є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2025 року у справі було ухвалено рішення, дата складання повного тексту 12 березня 2025 року.

Згідно супровідного листа від 26 травня 2025 року, копія рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року направлялась відповідачу засобами поштового зв'язку, проте доказів її отримання матеріали справи не містять.

Натомість, на зворотній стороні обкладинки, в кінці 1 тому справи міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами справи, в тому числі і з оскаржуваним рішенням, 30 травня 2025 року.

Оскільки відповідач ознайомився з оскаржуваним рішенням 30 травня 2025 року, а апеляційну скаргу здав на пошту 20 червня 2025 року, тобто в межах тридцятиденного строку з дня ознайомлення, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин, відтак є обґрунтовані підстави для його поновлення.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач просить зменшити розмір судового збору до 1 000 грн. та надати час на сплату судового збору, а у разі відмови - відстрочити його сплату до розгляду справи апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи та вказане клопотання, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити особу від обов`язку його сплати. При цьому таке право суду надано відносно певної, чітко визначеної категорії учасників судового процесу або справ певної категорії. Також суд може ухвалити вказане рішення з мотивів майнового стану сторони у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік.

Зважаючи на зазначене, для встановлення наявності підстав для звільнення апелянта від обов`язку сплати судового збору або його відстрочення апелянтом мали б бути надані докази щодо розміру його річного доходу за попередній календарний рік, чого апелянтом здійснено не було. Крім наявних у справі матеріалів про наявність у відповідача заборгованості, стягнутої на підставі оскаржуваного рішення суду, будь-яких інших доказів на підтвердження скрутного майнового стану апелянт до суду не надав. Не доведено й наявності інших підстав для застосування положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим клопотання не підлягає до задоволення.

Безпідставне звільнення, відстрочення та розстрочення особі сплати судового збору за відсутності належних та допустимих доказів суперечить завданню та меті ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» у частині надходження до спеціального фонду Державного бюджету України коштів від сплати судового збору та може розцінюватися, як надання певних процесуальних переваг заявнику перед іншими учасниками судового процесу, які зобов`язані сплачувати такий збір.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, а саме: до апеляційної скарги мають бути додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. В той же час вказані вимоги закону відповідачем виконано не повністю.

Підстави, розмір та порядок сплати судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028 грн.

Згідно п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Ціна позову у справі складає 20 328,98 грн.

Виходячи з наведеного, за подання позовної заяви позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до ч. 2 п. 6 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, при поданні апеляційної скарги апелянту слід було сплатити судовий збір у розмірі 3 633,60 грн. (2 422,40 грн. * 150%).

За таких умов, апелянту слід сплатити судовий збір за наступними реквізитами:

отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Солом`ян. р-н/22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача (МФО): 899998;

рахунок отримувача: 0026010

код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Документ про сплату судового збору має містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір, з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Підтвердження сплати судового збору (доплату) необхідно подати до Київського апеляційного суду.

Відповідно до положень ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України, яка передбачає залишення заяви/скарги без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків. Якщо у визначений судом строк недоліки заяви/скарги будуть виправлені, заява/скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник/апелянт не усуне недоліки заяви/скарги у строк, встановлений судом, заява/скарга вважається неподаною і повертається такій особі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду

м. Києва від 12 березня 2025 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 рокузалишити без руху, надавши строк для усунення виявлених в ній недоліків протягом десяти календарних днів з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у випадку неусунення у встановлений термін виявлених судом недоліків, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С. О. Журба