УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 205/10275/19

провадження № 61-11576ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Тікетс Консолідатор», ОСОБА_2 ,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича, в інтересах якого діє представник Колошин Вадим Петрович , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі -АТ «Райффайзен Банк») звернулося до суду зі скаргою про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. неправомірними, скасування постанови та зупинення стягнення, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Тікетс Консолідатор», ОСОБА_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2023 року задоволено скаргу АТ «Райффайзен Банк». Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 205/10275/19 від 27 червня 2022 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська. Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О. В. про відкриття виконавчого провадження від 27 червня 2022 року з примусового виконання виконавчого листа по справі № 205/10275/19 від 27 червня 2022 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 205/10275/19 від 27 червня 2022 року, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 205/10275/19 від 27 червня 2022 року. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. щодо накладення арешту на рахунки АТ «Райффайзен Банк», що відкриті в інших банках, та скасувати постанову про арешт коштів боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О. В. 27 червня 2022 року у ВП № 205/10275/19. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. щодо направлення на виконання одночасно 22 платіжних вимог про списання коштів від 27 червня 2022 року у ВП №205/1275/19. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. щодо не направлення АТ «Райффайзен Банк» у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», документів виконавчого провадження: постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 червня 2022 року, постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 27 червня 2022 року, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27 червня 2022 року, постанови про арешт коштів боржника від 27 червня 2022 року у ВП № 205/10275/19.

Не погодившись із ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2023 року, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О. В. звернувся з апеляційною скаргою.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О. В. задоволено частково. Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким скаргу АТ «Райффайзен Банк» задоволено частково. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 205/10275/19 від 27 червня 2022 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська. У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року частково задоволено. Заяву приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з АТ «Райффайзен Банк» на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 24 грудня 2024 року касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року в оскаржуваній частині скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року прийнято відмову АТ "»Райффайзен Банк» від скарги АТ «Райффайзен Банк» про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зупинення стягнення, заінтересовані особи ОСОБА_1 , ТОВ «Тікетс Консолідатор», ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О. В. Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2023 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року (у не скасованій частині постановою Верховного Суду від 24 грудня 2024 року) та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року у справі за скаргою АТ «Райффайзен Банк» про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зупинення стягнення, заінтересовані особи ОСОБА_1 , ТОВ «Тікетс Консолідатор», ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В., - визнано нечинними. Провадження у справі за скаргою АТ «Райффайзен Банк» про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зупинення стягнення, заінтересовані особи ОСОБА_1 , ТОВ «Тікетс Консолідатор», ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О. В. закрито.

09 червня 2025 року представник приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. - адвокат Карчагін С. В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі, в якій просив суд вирішити питання щодо витрат на правову допомогу, розподілу судових витрат у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року у задоволенні заяви приватного виконавця про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

У вересні 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В., в інтересах якого діє представник Колошин В. П., на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що висновки апеляційного суду про відсутність необґрунтованих дій заявника є помилковими, оскільки матеріали справи містять відповідні докази на підтвердження необґрунтованості таких дій, зокрема, клопотання про закриття провадження у справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд дійшов переконання, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 7 частини третьої статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).

Тож, для компенсації на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивачем здійснені під час розгляду справи, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18; Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 09 липня 2019 року в справі № 922/592/17, від 21 січня 2020 року в справі № 922/3422/18, від 21 грудня 2020 року в справі № 922/1001/20; Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року в справі № 820/4347/17, від 18 березня 2020 року в справі № 280/5628/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 205/10275/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк» в особі Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк», третя особа - ТОВ «Тікетс Консолідатор», про стягнення безпідставно отриманих коштів скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 1 035 473 грн. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк» про стягнення відсотків річних, інфляційних втрат та пені змінено, викладено їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. Стягнуто з АТ «Райффайзен Банк» 3 371,35 грн судового збору на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 39 851,15 грн судового збору на користь держави. З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року в скасованих частинах втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Таким чином, постанова Верховного Суду від 04 липня 2023 року є остаточним рішенням суду у справі № 205/10275/19.

Зі скаргою про визнання дій приватного виконавця неправомірними, скасування постанови та зупинення стягнення у цій справі, що переглядається апеляційним судом, АТ «Райффайзен Банк» звернулося до суду у червні 2022 року.

Звертаючись із заявою про відмову від скарги, АТ «Райффайзен Банк» обґрунтовував тим, що постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року, на виконання якої і було відкрито виконавче провадження скасовано.

Суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив із того, що подання банком заяви про відмову від скарги на дії приватного виконавця відповідає вимогам статті 206 ЦПК України,

Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції врахував, що звернення АТ «Райффайзен Банк» до суду за захистом порушеного права, а також його дії, спрямовані на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, відповідно не можуть вважатися необґрунтованими.

Тож, оскільки закриття провадження у справі саме по собі не підтверджує необґрунтованість дій заявника або зловживання ним своїми процесуальними правами, висновок апеляційного суду щодо відсутності підстав для покладення на АТ «Райффайзен Банк» обов`язку на цьому етапі компенсувати приватному виконавцю судові витрати відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України є обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та на законність судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга в цій частині є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 та частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича, в інтересах якого діє представник Колошин Вадим Петрович , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Тікетс Консолідатор», ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
Р. А. Лідовець
Д. Д. Луспеник