Справа № 727/3863/25
Провадження № 2/727/1137/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:головуючого-судді: Одовічен Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5 , Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій областіпро стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії.

Посилався на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_1 , опалювальною площею 68,00 кв.м. Вказана квартира розташована в багатоквартирному будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення.

Між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини. Відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Позивачем умови договору були виконані в повному обсязі, послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках.

Вартість послуги з постачання теплової енергії визначається за показниками комерційного вузла обліку або розрахунковим методом відповідно до постанови КМУ №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 року та за встановленими тарифами на послугу з постачання теплової енергії відповідно до рішень Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №450/13 від 23.06.2021 року, №813/24 від 20.10.2021 року.

Згідно п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст.64, 67, 156, 162 ЖК України споживач зобов`язаний щомісячно вносити на рахунок підприємства оплату за централізоване опалення їх квартири.

У порушення вказаних вимог, за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2021 року по 30.04.2023 року відповідачі не сплачували, в результаті чого у них утворилася заборгованість у розмірі 8029 грн. 69 коп.

Також, згідно п.6, ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII споживачами, які отримують послуги теплопостачання здійснюється плата за абонентське обслуговування.

Відповідно до постанови КМУ від 21.08.2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування» для одного абонента платіж не може перевищувати 31,15 грн. Розмір плати за абонентське обслуговування не залежить від кількості комунальних послуг, що надаються одним виконавцем абонентові, у рахунках на оплату послуги з постачання теплової енергії виставляється як окремий платіж. Нараховується у фіксованому розмірі на один особовий рахунок, незалежно від кількості мешканців у квартирі.

Відповідачі не здійснювали плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого у них утворилась заборгованість в сумі 389 грн. 16 коп. за період з 01.11.2021 року по 30.04.2023 року.

У відповідності до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 року № 169 споживач може відмовитися від отримання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку - самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

На даний час відповідачі відповідних документів про те, що вони в установленому порядку відмовилися від централізованого опалення не надали. Відповідачі користуються послугами з постачання теплової енергії на підставі публічного договору та не в повній мірі виконують обов`язків по оплаті житлово-комунальних послуг.

Просив стягнути з відповідачів на користь підприємства заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 8029 грн. 69 коп., плату за абонентське обслуговування у розмірі 389 грн. 16 та понесені судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 11.04.2025 року було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов.

14.05.2025 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідачів про розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін відмовлено.

У подальшому ухвалою суду від 08.08.2025 року у задоволенні клопотань відповідача про виклик свідка, залучення співвідповідачів по справі та заміну неналежних відповідачів та витребування доказів відмовлено. Залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 , Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Ухвалою суду від 11.09.2025 року відмовлено у прийнятті позову третьої особи ОСОБА_5 , в інтересах якого діє адвокат Филимонов Станіслав Михайлович.

Відповідачем ОСОБА_1 було подано відзив на позовну заяву. Вказував, що позовні вимоги МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Судовим наказом Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.07.2023 року стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» борг за період з 01.10.2021 року по 30.04.2023 року у розмірі 8029 грн. 69 коп. за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, плату за абонентську обслуговування у розмірі 389 грн. 69 коп., та судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.09.2023 року вказаний судовий наказ було скасовано. Роз`яснено стягувачу про право звернення з тими самими вимогами до відповідачів у порядку спрощеного позовного провадження.

Звертаючись до суду із позовними вимогами позивач надав суду той самий перелік документів, який подавався ним разом із заявою про видачу судового наказу, за виключенням того, що вимоги пред`явлено не до всіх відповідачів (відсутній основний відповідач ОСОБА_5 ); розрахунок заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та за надані абонентські послуги зроблені на ОСОБА_1 , а не на основного квартиронаймача квартири; особовий рахунок самовільно та без відома всіх співвласників переоформлений також на ОСОБА_1 ; у реєстрі направлених попереджень внесено виправлення (замість ОСОБА_5 виправлено ОСОБА_1 ); у повідомленні від 24.12.2024 №5322/17-10, яку він не отримував, також зазначено ім`я ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач надав суду неналежні та підроблені докази, тим самим вводячи суд в оману.

Вказував, що до позову долучено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, оформлення якого не відповідає вимогам ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». Позивачем не надано відомостей коли саме цей договір був опублікований. Доказів, які б свідчили про приєднання боржників до договору, суду надано не було.

Зазначив, що відсутність оплати відповідачами за абонентське обслуговування була викликана бездіяльністю Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради (до 31.12.2022 року) та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (з 01.01.2023 року), які здійснювали нарахування та перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача через АТ «Ощадбанк» (до 31.12.2022 року) та АТ «Укрпошта» (з 01.01.2023 року) і перерахування грошових коштів із запізненням.

Власник квартири ОСОБА_5 , який проживає постійно за адресою: АДРЕСА_2 разом з боржниками, є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, та йому згідно п.5 ч.1 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ надається, зокрема 100-прцентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Зазначив, що ч.2, 3 ст.13 вказаного Закону передбачено, що пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього . Площа житла, на яку нараховується 100-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати. Якщо в складі сім`ї є особи, які мають право на знижку плати в розмірі, меншому ніж 100 процентів, спочатку обчислюється в максимально можливому розмірі 100-процентна відповідна знижка плати.

Таким чином, усім боржникам по вказаній справі зазначеним законом надається (нараховується) 100-процентрна знижка плати за всі житлово-комунальні послуги, які вони отримують.

Повідомив, що він, ОСОБА_1 , неодноразово звертався до МКП «Чернівцітеплокомуненерго» через Муніципальний кол-центр при виконкомі Чернівецької міської ради (колишня АДС-80) зі скаргами щодо порушення температурного режиму, перебоїв у наданні послуги, що унеможливлює стягнення боргу в повному обсязі.

Позивачем не надано детальних розрахунків суми боргу, із зазначенням їх складових, а надано загальну помісячну суму нарахувань.

Будинок, в якому проживають відповідачі, оснащений двома загальнобудинковими лічильниками тепла, доступ до яких має тільки позивач. Також, в будинку є квартири відключені від мереж централізованого теплопостачання.

Те, що особовий рахунок відкрито на власника квартири ОСОБА_5 , а не на ОСОБА_1 підтверджується рахунками на оплату послуг з постачання теплової енергії за березень 2022 року та за листопад 2023 року.

Просив у задоволенні позовних вимог МКП «Чернівцітеплокомуненрго» до відповідачівпро стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії відмовити. Також просив застосувати строк позовної давності.

Представником позивача було подано відповідь на відзив. У відповіді вказувала, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії в квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , опалювальною площею 68,00 м2.

Відповідно до п. 3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

У зв`язку із змінами в законодавстві у сфері надання житлово-комунальних послуг та відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ передбачено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Публічний договір про надання послуг з постачання теплової енергії був розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/ та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/ - 01.10.2021 року.

Співвласниками будинку АДРЕСА_3 , не було обрано моделей організації договірних відносин по наданню послуги з постачання теплової енергії, тому з власниками (квартир та нежитлових приміщень) даного будинку відповідно до відповідно до норм Закону України «Про житлово- комунальні послуги» між сторонами, саме МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з 01.11.2021 року фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії.

Представником ОСОБА_2 ОСОБА_6 було подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити та застосувати до вимог позивача строк позовної давності. У відзиві наведені заперечення аналогічні запереченням викладених у відзиві, який було подано відповідачем ОСОБА_1

11.06.2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

16.06.2025 року від представника ОСОБА_4 ОСОБА_7 надійшло заперечення, в яких просила у задоволенні позовних вимог МКП «Чернівцітеплокомуненерго» відмовити та застосувати строк позовної давності. У запереченнях вказувала, що особовий рахунок відкрито на ОСОБА_5 , який раніше був наймачем житла, а з 2009 року - є уповноваженим власником квартири. Останній є інвалідом війни 2 групи, на нього та всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, на підставі пунктів 4,5 ч.1, ч.ч.2,3 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами) розповсюджується 100% пільга на оплату послуг ЖКГ, в т.ч. на теплопостачання та абонплату з теплопостачання. Вважає, що на підставі вказаного усім боржникам, зазначеним заявником у позові, надається (нараховується) 100-процентна знижка плати за всі житлово-комунальні послуги, які вони отримують.

Тобто боргів за відповідачами не може бути взагалі.

Борг заявлений позивачами у позові є незаконним та безпідставним, відповідачі не визнають позовні вимоги в повному обсязі. Позивачем не якісно надавалися послуги з теплопостачання, що підтверджується витягом з журналу звернень мешканців будинку (в т.ч. ОСОБА_5 на гарячу лінію Муніципального кол-центру у період з 2021року по 2025 року). Жодного перерахунку оплати за теплопостачання позивачем здійснено не було, незважаючи на те, що всі претензії передавалися представникам позивача для усунення недоліків. Опалювальний період в під`їзді відповідачів розпочинався із запізненням через витоки в мережах, а нарахування здійснювалося за дні, коли теплопостачання було відсутнє взагалі.

Під`їзд взагалі не опалюється через навмисне руйнування стояків.

25.08.2025 року до суду надійшли пояснення третьої особи Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради. У поясненнях Департамент повідомив, що відповідачі не перебували на обліку та не отримували пільги на житлово-комунальні послуги в Департаменті.

На обліку в Департаменті в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як особа з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 «Про Єдиний Державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», перебував з 01.01.2004 року по 31.12.2022 року ОСОБА_8 , третя сторона по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

З 01.10.2021 року по 31.12.2022 року нараховані пільги з оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 100% в межах соціальних норм споживання в грошовій безготівковій формі ОСОБА_5 згідно з «Порядком надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019р. №373.

02.09.2025 року до суду надійшли пояснення третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому вказали, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 01.09.2025 року не перебувають на обліку, та не отримують пільги на житлово-комунальні послуги в Головному управлінні.

08.09.2025 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_5 , в інтересах якого діє ОСОБА_9 . У письмових поясненнях вказані аналогічні обставини, які були вказані відповідачем ОСОБА_1 у поданому до суду відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлено наступні фактичні обставини справи та спірні правовідносини.

Так, згідно з інформацією Адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області, встановлено, що місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20-23).

Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачаня».

Згідно з статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Положеннями частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII також передбачено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2021 року набрав чинності укладений між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та відповідачами типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, в порядку, визначеному ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, текст якого оприлюднений на офіційному веб-сайті позивача та на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради та типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року та № 1182 від 11 грудня 2019 року (а.с. 11-12).

Відповідно до абз. 1,2 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», y разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Водночас, розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Отже, законодавством факт укладення вказаного договору пов`язується зі спливом 30-денного строку з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги, якщо протягом цього строку співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У матеріалах справи відсутні докази того, що співвласники багатоквартирного будинку, в якому розташоване житлове приміщення відповідачів, приймали рішення про вибір моделі договірних відносин або уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами договірні відносини врегульовані саме типовим індивідуальним договором від 01 жовтня 2021 року, копія якого додана позивачем по справі, що є публічним договором приєднання (а.с.11-12).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком ; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно статті 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 10 Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.

Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат (стаття 21 Закону).

За змістом статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633 IV, споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії.

Між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини. Відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

МКП «Чернівцітеплокомуненерго» щомісячно з 01.10.2021 року по 30.04.2023 року нараховувало відповідачам плату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак останні не сплачували кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 8029 грн. 69 коп. Зазначена обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.17). Вказаний розрахунок відповідачами будь-якими доказами спростований не був.

Також, суд враховує положення ч.1 ст. 901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобов`язанням, тому серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Згідно з п.11 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента не може перевищувати 31,15 грн.

Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі.

Заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 30.04.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 складає 389 грн. 16 коп. (а.с.16).

У відповідності до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169 - споживач може відмовитися від отримання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку - самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що відповідачі в установленому порядку відмовилися від централізованого опалення. Відповідачі користуються послугами з постачання теплової енергії на підставі публічного договору та не в повній мірі виконують обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг.

Крім того, відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту неотримання наданих послуг, або ж доказів отримання їх неналежної якості тощо.

Судом також встановлено, що позивач повідомляв відповідачів про існуючу заборгованість шляхом направлення повідомлення від 24.12.2024 року за №5322/17-10 (а.с.14).

Також, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору), із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 , 02.12.2002 року, було взято на облік як пільговика інваліда війни ІІ групи. Пільгу надано на період з 02.12.2002 року по 31.12.2054 року, розмір пільги становить 100%. Зазначені обставини підтверджуються довідкою форми: 1-пільга, копією персональної облікової картки пільговика (а.с.134). До складу сім`ї на кого поширюється пільга входить: ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачені пільги для осіб із інвалідністю внаслідок війни, зокрема 100- процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Відповідно до частини другої статті 13 вказаного Закону пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом із ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 встановлено, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117 затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі Положення № 117). Метою прийняття даної постанови було питання удосконалення обліку осіб, які мають право на пільгу за соціальною ознакою.

Відповідно до ст. 3-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» реєстр створюється для забезпечення обліку осіб, визначених частиною першою цієї статті; реалізації особами, визначеними частиною першою цієї статті, пільг та інших соціальних гарантій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», встановлені єдині норми користування послугами, на які надаються пільги та субсидії, у тому числі і для користування послугами з обслуговування багатоквартирного будинку. Споживання понад встановлених соціальних норм сплачується без урахування пільги.

Відповідно до п. 1 «Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 373 (далі Порядок № 373), цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі таких пільг: на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг, а саме: житлових послуг - послуг з управління багатоквартирним будинком; комунальних послуг послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. поводження з побутовими відходами.

Пунктом 6 Порядку № 373 передбачено, що на підставі даних Реєстру та інформації, отриманої відповідно до пункту 5 цього Порядку, розраховують щомісяця суму пільги: на оплату житлово-комунальних послуг виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, кількості членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, та визначені статтею 51 Бюджетного кодексу України, та з урахуванням встановлених цін/тарифів (внесків) і державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування.

Зазначені розрахунки проводяться: структурними підрозділами з питань соціального захисту населення у вересні - листопаді 2022 р. до 25 числа, у грудні 2022 р. до 15 числа; органами Пенсійного фонду України - до 25 числа кожного місяця починаючи із січня 2023 року.

Пунктом 7 Порядку № 373 (у редакції до 23 року) встановлено, що виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ «Ощадбанк» договору (далі рахунок для виплати пільг). За заявою пільговика, поданою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення до 15 жовтня (15 травня), у якій зазначаються виплатні реквізити, виплата пільги здійснюється у грошовій готівковій формі з початку опалювального (неопалювального) сезону. У разі подання заяви після 15 жовтня (15 травня) протягом опалювального (неопалювального) сезону пільга надається у грошовій готівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок пільговика в уповноваженому банку з місяця, що настає за місяцем подання заяви. Таким чином, з квітня 2019 року пільги надавалися шляхом перерахування пільговику грошових коштів.

З 01.10.2021 року по 31.12.2022 року нараховані пільги з оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 100% в межах соціальних норм споживання в грошовій безготівковій формі ОСОБА_5 згідно з «Порядком надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019р. №373.

Проте, з січня 2023 року пільги на оплату житлово-комунальних послуг їх одержувачам надаються виключно у грошовій готівковій формі. Зокрема, відповідно до п.14 Порядку №373 у чинній редакції виплата пільг у грошовій готівковій формі здійснюється шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок пільговика, відкритий в установі уповноваженого банку, або через відділення організації, що здійснює виплату та доставку пенсій та грошової допомоги, за місцем фактичного проживання одержувача пільг.

При цьому з пояснень Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради вбачається, що на обліку в Департаменті в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як особа з інвалідністю 2 групи внаслідок війни відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 «Про Єдиний Державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» перебував з 01.01.2004 року по 31.12.2022 року ОСОБА_8 , третя сторона по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не надано детальних розрахунків суми боргу, із зазначенням їх складових, а надано загальну щомісячну суму нарахувань суд зазначає наступне.

Позивачем на підтвердження розміру заборгованості за надані послуги з постачання теплової води надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , що проживає по АДРЕСА_2 за надані послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2021 року по квітень 2023 року, з якого вбачається, що позивачем була врахована субсидія: у листопаді 2021 року у розмірі 403 грн. 17 коп.; у грудні 2021 року у розмірі 1121 грн. 27 коп.; у січні 2022 року у розмірі 1699 грн. 76 коп.; у лютому 2022 року у розмірі 353 грн. 87 коп.; у березні 2022 року у розмірі 1081 грн. 30 коп.; у квітня 2022 року у розмірі 353 грн. 87 коп.; у травні 2022 року у розмірі 208 грн. 79 коп.; у грудні 2022 року у розмірі 718 грн. 22 коп.; у січні 2023 року у розмірі 1606 грн. 42 коп. (а.с.17).

Будь-яких платежів у рахунок оплати заборгованості відповідачі не здійснювали.

Таким чином, відповідачами належними та допустимими доказами по справі не було спростовано факту наявності у них заборгованості, пред`явленої до стягнення МКП «Чернівцітеплокомуненерго».

Разом із тим, відповідачами було заявлено про застосування позовної давності у спорі. Розглядаючи подані заяви, суд виходить із наступного.

За приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Згідно ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У застосуванні зазначених положень слід враховувати правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі №907/50/16, в якій зазначено, що це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Суд не погоджується з аргументами відповідачів, наведеними у заявах про застосування позовної давності та вважає їх необґрунтованими з огляду на таке:

За частиною другою статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Дана правова позиція викладена у правових висновках Верховного Суду України у справі №6-214цс14 від 21 січня 2015 року, №6-1763цс16 від 24 травня 2017року, та у постанові Апеляційного суду Чернівецької області у справі № 727/4456/17 від 30.01.2018 року.

Як було встановлено судом, судовим наказом Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.07.2023 року у справі №727/7584/23 було стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованість з постачання теплової енергії у сумі 8029 грн. 69 коп. та плату за абонентське обслуговування у розмірі 389 грн. 16 коп.

Ухвалою суду від 21.09.2023 року зазначений судовий наказ за заявою ОСОБА_5 було скасовано (а.с.13).

Отже, у даному спорі позовна давність є перерваною та її сплив розпочався заново.

Тому, у даній справі відсутні визначені законом підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ), проживаючих в АДРЕСА_2 , на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (код ЄДРПОУ-34519280), яке розташоване в м.Чернівці вул.Максимовича, 19-А, заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.10.2021 року по 30.04.2023 року в сумі 8029 грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (код ЄДРПОУ-34519280) плату за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 30.04.2023 року у розмірі 389 грн. 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (код ЄДРПОУ-34519280) понесені судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Одовічен Я.В.