Справа № 461/9291/24 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/523/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

19 листопада 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за траншем G02.10701.007565129 від 08.02.2021, виданим у рамках генерального кредитного договору № ГКД- 836510.1 від 17.09.2020 у розмірі 208454,31 грн та 3028 грн судового збору.

В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 17.09.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було підписано генеральний кредитний договір № ГКД- 836510.1, згідно якого сторони погодили, що банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах якої банк має надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі, в порядку, розмірі та строки, передбачені договором та діючими тарифами банку. Максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300000 грн, включаючи витрати на страхові платежі. 08.02.2021 року в рамках кредитного договору було видано транш за номером № G02.10701.007565129 в розмірі 87861 грн. Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 10.10.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 208454,31 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за Генеральним кредитним договором № ГКД-836510.1 від 17.09.2020 року в розмірі 129875,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір у розмірі 1948,13 грн.

17.02.2025 року рішення суду в частині стягнення суми основного боргу та нарахованих відсотків у розмірі 23 305,22 грн оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом допущено неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, а саме умов укладеного сторонами генерального кредитного договору №ГКД-836510.1 від 17.09.2020 року в частині узгодженої сторонами відсоткової ставки та порядку її нарахування. Зазначає, що позивачем надано розрахунки сум заборгованості з кредитом та відсотками в завищеному розмірі. Відповідно до умов генерального кредитного договору на момент його укладення процентна ставка за кредитом становила 19,5%. Таким чином, відповідно до погодженої сторонами відсоткової ставки розмір заборгованості за відсотками на дату звернення до суду складає 40690,62 грн, а заборгованість за кредитом - 65 880 грн.

Вказує, що на момент укладення генерального кредитного договору №ГКД-836510.1 від 17.09.2020 та на момент надання кредиту в розмірі 87861 грн споживач не був належним чином проінформованим банком про такий спосіб нарахування щомісячних платежів за кредитом, як «ануїтет». Звертає увагу, на те що ні Генеральним кредитним договором, ні додатками до нього не визначено поняття «ануїтетний платіж». Тому вважає, що банком не було належним чином, до укладення кредитного договору, проінформовано споживача про вказаний спосіб, його визначення та реальний розмір платежів за кредитом. Розрахунок платежів за кредитом із застосуванням «ануїтету» було направлено споживачу лише 20 лютого 2021 року, тобто вже після укладення договору кредиту (17.09.2021 року). Вважає, що банком в односторонньому порядку було застосовано невідомий споживачу метод нарахування щомісячних платежів за кредитом, що значно збільшили його кінцеву вартість.

Просить рішення суду змінити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» прострочений борг за кредитним договором в розмірі 65 880 грн та прострочені проценти в розмірі 40690,62 грн.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник АТ «Ідея Банк» - Лубоцька Н.І. проти скарги заперечила, просила у задоволення скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом частини 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Судом встановлено, що 17.09.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено генеральний кредитний договір № ГКД- 836510.1, згідно якого сторони погодили, що банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі, в порядку, розмірі та строки, передбачені договором та діючими тарифами банку. Максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300000 грн, включаючи витрати на страхові платежі.

08.02.2021 року в рамках кредитного договору ОСОБА_1 видано транш за номером № G02.10701.007565129 в розмірі 87861 грн.

Згідно п. 1.2. генерального договору строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з моменту відкриття, строк дії окремого траншу становить 60 місяців.

Пунктом 1.4. встановлено, що за користування кредитом (траншами) позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки (9,5%), збільшена на маржу банку (10%), що на момент підписання кредитного договору становить 19,5% річних.

Пунктом 1.4.2 генерального договору передбачено, що позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів в розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі.

Власне волевиявлення на отримання траншу за кредитним договором відповідач висловив шляхом надсилання з власного абонентського номера телефону СМС-повідомлення на номер НОМЕР_1 , що узгоджується з п. 1.8. Кредитного договору, за яким позичальник заявляє про виконання банком в повному обсязі вимог щодо інформування позичальника, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», підтверджує своє волевиявлення щодо отримання кредиту та укладає кредитний договір в один із наступних способів, зокрема: шляхом скерування з абонентського номера телефону, вказаного в розділі 3 даного договору ), коду, отриманого за допомогою СМС-повідомлення згідно п.п. 4 п. 1.7., на номер 3553.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим (меморіальним) ордером № 3041905 від 08.02.2021 року.

Згідно виписки з особового рахунку по кредитному договору останній платіж ОСОБА_1 здійснив 04.09.2023 року.

Сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 208 454,31 грн, з яких: прострочений борг - 82 321,1 грн, прострочені проценти - 47 554,12 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту - 78 579,09 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 станом на 10.10.2024 року (а.с. 17).

07.08.2024 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Ідея Банк», районний суд виходив з того, що надана банком виписка та довідка-розрахунок заборгованості позичальника у сукупності з іншими зібраними у справі доказами у повному обсязі підтверджують обставини видачі кредиту та його розмір, а також наявність заборгованості, розмір якої не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Суд прийшов до висновку, що позичальником порушено встановлений договором обов`язок повернути кредит та сплатити проценти, а тому позикодавець правомірно звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Однак, генеральним кредитним договором відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Так, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, а саме прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 78579,09 грн не підлягає стягненню. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованості в розмірі 129 875,22 грн (208454,31 - 78579,09 = 129875,22).

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та зібраним у справі доказам. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договору на таких умовах.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком в односторонньому порядку було застосовано невідомий споживачу метод нарахування щомісячних платежів як «ануїтет», який значно збільшив кінцеву вартість кредиту, колегія судів вважає безпідставними. Пунктом 1.6 генерального кредитного договору визначено, що платежі в погашення заборгованості за Траншами здійснюватимуться ануїтетними платежем на транзитний рахунок, відкритий в Банку, МФО 335310 та вказаний в Графіку щомісячних платежів, що надсилається позичальнику, а також в СМС-повідомленні. Під терміном «ануїтетний платіж» слід розуміти фіксовану щомісячну суму, яку позичальник сплачує протягом усього строку кредитування, включаючи частину тіла кредиту та відсотки. Тобто, з Графіку щомісячних платежів вбачається, що розмір щомісячних платежів за Траншем становив 4498,00 грн (ануїтетний платіж), яку позичальник мав погашати в розрахунковий період до 8 числа щомісячно протягом 60 місяців. Відтак, «ануїтетний платіж» жодним чином не може мати наслідком зміни способу нарахування суми платежу за розрахунковий період, який визначений графіком щомісячних платежів за Траншем G02.10701.007565129 від 08.02.2021, виданим у рамках Кредитного договору №ГКД-836510.1 від 17.09.2020.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитом та відсотками в завищеному розмірі, то такі спростовуються матеріалами справи. У відповідності до п. 1.4 Кредитного договору, за користування Траншем позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 10,0% (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління Банку, становилаі 19,5%. Так, 08.02.2021 в рамках Кредитного договору було видано транш за номером №G02.10701.007565129 у розмірі 87861,00 грн, що підтверджується копією меморіального ордеру. Одночасно з видачею Траншу відповідачу було надіслано Графік щомісячних платежів за траншем. Отже, отримання траншу та порядок його повернення відповідало внутрішній волі відповідача, а тому відсутні підстави вважати суму заборгованості за кредитом та відсотками завищеною.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у встановлений договором строк ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти за користування кредитними коштами. Відтак, у суду були всі наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 129875,22 грн, з яких: прострочений борг становить 82 321,10 грн та прострочені проценти - 47 554,12 грн.

При цьому, відповідач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав жодних належних та допустимих доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості, в тому числі і таких, що підтверджували б сплату заборгованості в повному обсязі чи відсутність такої або наявність заборгованості в іншому розмірі. Крім того, будь-якого іншого розрахунку відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра