Справа №372/2018/25
Провадження №2/751/1496/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Топіхи Р.М.,

секретаря судового засідання Островської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

АТ «Сенс Банк» звернулося до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 186 589 гривень 20 копійок, а також судових витрат у розмірі 2 422 гривні 40 копійок сплаченого судового збору та 15 247 гривень 25 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 03 червня 2021 року ОСОБА_1 через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернулася до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк прийняв пропозицію відповідача.

Таким чином, 03 червня 2021 року між банком та ОСОБА_1 з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду № 631676201 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «RED», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) 200 000 грнивень; сума встановленої кредитної лінії 74 800 гривень; процентна ставка 35,99% річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 гривень.

Банк взяті відповідно до угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими відповідач активно користувався, що підтверджується випискою по рахунку.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 186 589 гривень 20 копійок, в тому числі: 124 287 гривень 99 копійок тіло кредиту;

62 301 гривень 21 копійок відсотки за користування кредитом.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від

18 квітня 2025 року справу передано на розгляд до Новозаводського районного суду міста Чернігова за підсудністю.

Ухвалою судді від 28 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20 червня 2025 року від представника відповідача адвоката Переверзєва О.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнають частково у розмірі 5 466 гривень 04 копійки та просять стягнути на користь відповідача 9 000 гривень витрат на правничу допомогу, обґрунтовуючи тим, що позовні вимоги є безпідставними, не обґрунтованими та не підтвердженими належними, достатніми та допустимими доказами, оскільки позивачем не надано доказів укладення між сторонами кредитного договору (угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії). До матеріалів справи долучено копію Акцепту АТ «Альфа-Банк» пропозиції на укладення про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка не містить підпису ОСОБА_1 . За змістом Акцепту угода надана позичальнику у спосіб, обраний останнім в Оферті на укладення цієї угоди. Проте, позивачем не надано доказів заповнення та підписання відповідачем даної пропозиції (оферти) з погодженням усіх істотних умов, зокрема розміру кредитного ліміту, відсотків за користування кредитом, строку кредитування. Позивач посилається на паспорт споживчого кредиту від

03 червня 2021 року, в якому зазначено, що він підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, проте паспорт споживчого кредиту не можу вважатися складовою кредитного договору, оскільки форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. Інформація, наведена у паспорті споживчого кредиту, зберігає чинність та є актуальною до 03 липня 2021 року. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит. Щодо вимог АТ «Сенс Банк» про стягнення з відповідача заборгованості із простроченого тіла кредиту та відсотків за користування кредитом представник відповідача зазначає, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може вважатись договором приєднання, у випадку відсутності у такій анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Із наявної у справі виписки про рух коштів по картці вбачається, що банк здійснив автоматичне списання щомісячних платежів та відносив витрати відсотків в рахунок тіла кредиту, безпідставно збільшуючи тіло кредиту. Враховуючи зазначене, представник відповідача вважає, що з відповідача підлягає стягненню тільки заборгованості, яка складається з фактично отриманого тіла кредиту, при цьому згідно розрахунку, який надав позивач, сума погашених відсотків становить 69 333 гривень 96 копійок, звідки кінцева сума, яка підлягає поверненню позивачу становить 5 466 гривень 04 копійки, у зв`язку з тим, що кошти, які сплачувались в рахунок безпідставно нарахованих відсотків, підлягають зарахуванню в якості погашення тіла кредиту.

24 червня 2025 року від представника АТ «Сенс Банк» надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, у якій він просив відкласти розгляд справи для надання часу для підготовки відповіді на відзив.

26 червня 2025 року ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова відкладено розгляд справи у зв`язку з клопотанням представника позивача.

04 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника АТ «Сенс Банк» з письмовими поясненнями, відповідно до яких позивач позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідач уклав кредитний договір, погодився на умови кредитування, отримав кошти, коштами користувався, частково сплачував борт, проте, в результаті неналежного виконання умов, утворилась заборгованість, яка добровільно погашена не була. Поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки 186 589 гривень 20 копійок.

Відповідач та її представник адвокат Переверзєв О.О. у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, у поданому відзиві представник просить розгляд справи провести без його участі та за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 03 червня 2021 року АТ «Альфа-Банк» прийняло пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якої тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту «RED», мета кредиту для особистих потреб, ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) 200 000 гривень, сума встановленої кредитної лінії на дату укладення договору 74 800 гривень, процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки 35,99%, тип процентної ставки фіксована, тип картки МasterСard DEBIT WORLD, порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 гривень.

Відповідно довідки АТ «Сенс Банк» особу ОСОБА_1 ідентифіковано як таку, що уклала договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с. 20).

Відповідач також підписала довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора 2681.

Із паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено: суму/ліміт кредиту 74 800 гривень; максимальну суму кредиту 200 000 гривень; строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; процентна ставка 35,99 % річних; штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожен факт виникнення прострочки 100 гривень в день виникнення прострочки, 300 гривень в разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів (а.с. 12-13).

Таким чином, відповідно до договору та його додатків між АТ «Альфа-Банк» (наразі АТ «Сенс Банк») та відповідачем згідно з положеннями

ч. 1 ст. 638 ЦК України було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування банку внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 08 лютого 2025 року загальний розмір заборгованості становить 186 589 гривень 20 копійок, яка складається: 124 287 гривень 99 копійок прострочене тіло кредиту, 62 301 гривня 21 копійка відсотки за користування кредитом (а.с. 27).

АТ «Сенс Банк» направило на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення вимогу про усунення порушень за кредитним договором № 631676201, проте відповідач вимогу не виконала, заборгованість не погасила (а.с. 24, 25-26).

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Позивачем до матеріалів справи для дослідження судом не надано доказів укладення між сторонами кредитного договору, а саме: анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», оферти на укладання угоди про надання кредиту № 631676201, додатка № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг».

Із матеріалів справи вбачається тільки те, що банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Проте, копія Акцепт пропозиції на укладення Угоди не містить підпису ОСОБА_1 .

При цьому довідка АТ «Сенс Банк» про ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 не містить не містить печатки АТ «Сенс-Банк».

Паспорт споживчого кредиту, на який посилається позивач, не є складовою кредитного договору. Крім того, наведена в ньому інформація зберігає чинність до 03 липня 2021 року.

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення

(ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Вказані висновки суду ґрунтуються на правових позиціях, я містяться у постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року в справі № 393/126/20.

У порядку, визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статті 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

На переконання суду, відсутність зазначених вище доказів позбавляє суд можливості встановити факт надання кредитних послуг, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимоги слід відмовити повністю.

V. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України вказано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За звернення до суду із позовом до ОСОБА_1 АТ «Сенс Банк» сплачено 2 422 гривень 40 копійок судового збору.

Проте, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, тому понесені витрати позивачем по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу представником відповідача надано копію Договору від 03 червня 2025 року про надання правничої допомоги, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Рябінін, Переверзєв та Партнери» та ОСОБА_1 ; копію акту прийняття-передачі наданих послуг судових витрат, (суми гонорару за надану правову допомогу за Договором про надання правничої допомоги від 06 червня 2025 року) від 03 червня 2025 року; копію квитанції до прибуткового касового ордера від 03 червня 2025 року; копію ордера №1132524 про надання правничої допомоги; копію свідоцтва серії ЧН №000288 про право на зайняття адвокатською діяльністю Переверзєва О.О. (а.с. 56, 57, 61, 62, 63).

Як вбачається із акту прийняття-передачі наданих послуг судових витрат (суми гонорару за надану правову допомогу за Договором про надання правничої допомоги від 06 червня 2025 року) від 03 червня

2025 року, Бойко І.В. отримала від Адвокатського об`єднання «Рябінін, Переверзєв та Партнери» правову допомогу з приводу подачі відзиву по справі № 372/2018/25, а саме: консультація з приводу складання та подання відзиву по справі № 372/2018/25 2 000 гривень; складання та подання відзиву, виготовлення додатків та аналіз законодавства 7 000 гривень, а всього 9 000 гривень.

Дослідивши надані представником відповідача докази понесених

ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 гривень знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 525-527, 530, 610, 611, 629, 1048- 1050, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» (місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, )

Відповідач: ОСОБА_1 (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Суддя Р.М. Топіха