У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ОТП Банк", про стягнення основного бору, інфляційних втрат та 3% річних,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до Акціонерного товариства "ОТП Банк", про стягнення основного бору, інфляційних втрат та 3% річних.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Слободянюк А.В.

Суд, вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, доходить висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі виходячи з такого.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено ст.20 ГПК України.

Так, за змістом п.1 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.

За матеріалами позовної заяви, 26 червня 2015 року між ТОВ "Євросвєт" та ПАТ "ОТП Банк" було укладено договір про відступлення права вимоги №2, відповідно до умов якого ПАТ "ОТП Банк" відступив ТОВ "Євросвєт" право вимоги за кредитними договорами, де боржниками були інші суб`єкти підприємницької діяльності (ТОВ "ТЕС-ТЕРМІНАЛ", ТОВ "ТЕС-АВТО", ПП "Фірма ТЕС").

14 вересня 2015 року між ТОВ "Євросвєт" та Компанією Intergrity Logistic LTD було укладено договір цесії №1, за яким ТОВ "Євросвєт" оплатно передав Компанії Intergrity Logistic LTD придбане в ПАТ "ОТП Банк" право вимоги за договорами про відступлення права вимоги №2 від 26 червня 2015 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27 серпня 2018 року по справі №910/2489/17 за позовом ТОВ "ТЕС-ТЕРМІНАЛ", ТОВ "ТЕС-АВТО", ПП "Фірма ТЕС" до ПАТ "ОТП Банк", ТОВ "Євросвєт", Компанії Intergrity Logistic LTD, визнано недійсним договір про відступлення права вимоги №2 від 26 червня 2015 року, укладений між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Євросвєт", а також похідні договори: від 23 вересня 2015 року про передачу прав на заставне майно, укладений між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Євросвєт"; договір цесії №1 від 14 вересня 2015 року, укладений між ТОВ "Євросвєт" та Компанією Intergrity Logistic LTD; договір про уступку права вимоги за договором застави, іпотеки та поруки від 25 вересня 2015 року, укладений між ТОВ "Євросвєт" та Компанією Intergrity Logistic LTD.

13 лютого 2025 року між ТОВ "Євросвєт" та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги (договір цесії) №25/02-1, відповідно до умов якого ТОВ "Євросвєт" відступило позивачу право вимоги у грошовому зобов`язанні до ПАТ "ОТП Банк", у зв`язку з визнанням укладеного між ними договору про відступлення права вимоги недійсним.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, спір щодо повернення коштів фактично виник між двома юридичними особами у процесі здійснення ними господарської діяльності, та одна з юридичних осіб відступила своє право вимоги на користь фізичної особи, а тому у відповідності до ст. 20 ГПК України, не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст. 124 Конституції України, статтями 19,20,186,187 260, 261 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ОТП Банк", про стягнення основного бору, інфляційних втрат та 3% річних.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя А.В. Слободянюк