Провадження № 2-зз/201/104/2025
УХВАЛА

16 вересня 2025 року Соборний районний суд

міста Дніпра

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів.

04 вересня 2025 року судом задоволено заяву позивача про забезпечення позову, якою до набрання законної сили рішенням у даній справі накладено арешт на грошові кошти, електронні гроші, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, електронних гаманцях та на кошти на рахунках та/або електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, та належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в межах ціни позову у розмірі 6 350 050 (шість мільйонів триста п`ятдесят тисяч п`ятдесят) грн. 80 коп., які в свою чергу були стягнуті з позивача у виконавчому провадженні № 78983126, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О.

11 вересня 2025 року від представника відповідачки - адвоката Целік Віктора Віталійовича до суду надійшла заява про скасування вжитих заходів забезпечення позову, у якій він посилається на те, що висновок суду про те, що відповідачка може витратити або приховати спірні кошти є безпідставним, оскільки не підтверджується жодними доказами, натомість вона володіє низкою об`єктів нерухомого майна, за рахунок якого можна б було покрити заявлену позивачем суму позову у разі його задоволення. Крім того, заявник зазначає, що накладення арешту на грошові кошти, при наявності у відповідачки нерухомого майна, створює невиправдано негативні наслідки для неї, що порушує баланс інтересів сторін, та звертає увагу на те, що судом арештовано кошти, за які мають утримуватись діти сторін, що в свою чергу позбавило їх коштів на навчання, харчування, відпочинок, розвиток та належне існування, при цьому місцем проживання дітей є Швейцарія, яка є одна з найдорожчих країн Європи по вартості проживання, а мінімальний рівень грошового забезпечення дітей, гарантований національним законодавством не є достатнім для належного рівня життя у Швейцарії. При цьому старший син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом денної форми 2 курсу Нікопольського факультету Українського державного університету науки і технологій і за умовами п. 5.1 Договору, а отже, ОСОБА_2 має сплачувати аліменти на нього до 23 років, що передбачено умовами Договору про порядок здійснення батьківських прав і обов`язків та сплату аліментів та додаткових витрат на утримання дітей від 07.03.2023, укладеного між сторонами, стосовно ж спільного проживання з ним старшого сина та його утримання, позивач вводить суд в оману, та жодних доказів цього не надав. Також Позивачем не надано жодних доказів про відсутність участі середнього сина ОСОБА_4 , який досяг 14-річного віку у розпорядженні належними йому аліментами. Крім того, навіть з урахуванням доказів щодо перерахування коштів відповідачці у вигляді аліментів за вказаним Договором, які позивач надав суду, він все одно має борг перед відповідачкою, адже загальна сума платежів, які позивач здійснив, становить 657000 EUR, в той час як з моменту укладення договору до моменту вчинення виконавчого напису минуло 30 повних місяців за які Позивач мав сплачувати аліменти по 27 000 щомісячно а в сумі 810 000 EUR (30 * 27000). Отже, борг позивача на момент вчинення виконавчого напису складає 810 000 - 657 000 = 153 000 EUR.

16 вересня 2025 року від представника позивача - адвоката Пічко Романа Сергійовича до суду надійшли заперечення на клопотання про скасування заходів забезпечення позову, у яких він не погодився із доводами цього клопотання про скасування заходів забезпечення позову, та просив у його задоволенні відмовити.

В судове засідання представник відповідачки адвокат Целік Віктор Віталійович подав заяву, у якій наполягав на задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, з боку позивача в судове засідання ніхто не прибув, про день, час та місце розгляду справи учасники справи повідомлялися належним чином.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглянути клопотання про скасування заходів забезпечення позову в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК.

Дослідивши клопотання про скасування заходів забезпечення позову та додані до нього документи, частково вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Частинами 1, 2 ст.158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Таку позицію висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.04.2022 року у справі № 705/4132/19 (провадження №61-317сво210).

В даному випадку, до клопотання про скасування заходів забезпечення позову додано витяг з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, яким підтверджується наявність у власності відповідачки низки нерухомого майна, та довідку Нікопольського факультету Українського державного університету науки і технологій про навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на другому курсі цього учбового закладу.

Надаючи оцінку наданим доказам та доводам сторони відповідачки щодо необхідності скасування заходів забезпечення позову, суд звертає увагу на те, що спір між сторонами у даній справі вини не з приводу належності вказаного нерухомого майна, а через незгоду позивача із діями Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни, яка вчинила виконавчий напис за зверненням відповідачки, оскільки позивач вважає, що таке звернення не мало ознак безспірності, та вказує на порушення процедури проведення такої нотаріальної дії. Наслідком цього було арешт та списання з банківського рахунку позивача грошових коштів, які й являють собою предмет спору, а ніяк не нерухоме майно, належне відповідачці. У разі ж задоволення позову, та відсутності у відповідачки зазначених грошових коштів, їх повернення позивачу через процедуру реалізації належного їй нерухомого майна, ускладнить виконання судового рішення.

Щодо інших доводів сторони відповідачки, наведених на користь скасування заходів забезпечення позову, суд звертає увагу на те, що інших доказів, якими б підтверджувалися факти, на які вказано у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову, до нього не додано. Зокрема, місце проживання на теперішній час кожного з дітей сторін та грошові витрати, які необхідно нести щомісячно, документально не підтверджені.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до п.п.3.2.3. Договору, укладеного між сторонами щодо сплати аліментів на утримання дітей, Батько зобов`язується та/або має право у випадку досягнення згоди із Дитиною, щодо набуття Дитиною вищої освіти за кордоном, забезпечити повне фінансування отримання кожною Дитиною вищої освіти та фінансування витрат, пов`язаних із побутом Дитини на час отримання вищої освіти, але не менше ніж до досягнення 23 років, що не буде перевищувати 60 000,00 фунтів стерлінгів на рік, витрати на забезпечення побуту із розрахунку не більше 30 000,00 фунтів стерлінгів на рік. Сума витрат та порядок фінансування будуть погоджені Батьками додатково із урахуванням думки Дитини.

Отже, на відміну від категоричного твердження сторони відповідачки про обов`язок позивача сплачувати аліменти до 23 річчя дитини, зазначені умови Договору в цьому питання передбачають варіативність поведінки Батька, оскільки він «зобов`язується та/або має право».

Крім того, навіть якщо пристати на позицію сторони відповідачки і припустити обов`язок Батька сплачувати аліменти до 23 річчя дитини у разі її навчання, п.п.3.2.3. зазначеного Договору врегульовує це питання здобуття освіти Дитиною повинно відбуватися за кордоном.

В даному ж випадку очевидно, що Нікопольський факультет Українського державного університету науки і технологій не є закордонним закладом освіти.

Більш того, надана стороною відповідачки Довідка № 25-10-13 від 12 лютого 2025 р. про навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодним чином не підтверджує його навчання в цьому закладі освіти на теперішній час, оскільки ця Довідка видана в лютому поточного календарного року, та вказує, що вона відноситься до 2024/2025 року навчання (академічного року) в закладі вищої освіти, який розпочався 01 вересня і закінчиться в літку 2025 року. Водночас з 01 вересня 2025 року розпочався новий академічній рік 2025/2026, та підтверджень того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжує навчання в цьому учбовому закладі, в розпорядження суду не надано.

Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку про те, що стороною відповідачки не наведено обставин, з підтвердженням належними засобами доказування, які б давали підстави вважати, що потреба в заході забезпечення або в забезпеченні позову відпала, або заходи забезпечення позову застосовані судом помилково. Викладене у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову не містить беззаперечних підстав для скасування заходів забезпечення позову згідно ст. 158 ЦПК України.

Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на усталену практику Європейського Суду з прав людини, який, зокрема у справі «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову

Керуючись ст.ст.158, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев