Справа № 736/2164/25
Номер провадження 2-о/736/78/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Батюк Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , Карол, Бернард, ОСОБА_2 , представника заявників адвоката Дем?яненка Максима Володимировича, заінтересована особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є громадянами Французької Республіки та Федеративної Республіки Німеччина (надалі - ФРН) та перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2022 року. В результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дитина, дівчинка - ОСОБА_3 . Заявники посилаються на те, що звернення з даною заявою до суду обумовлене спеціальним для Федеративної Республіки Німеччина порядком реєстрації батьківства щодо дітей, народжених шляхом сурогатного материнства за кордоном. Невизнання факту реєстрації батьками дитини в Україні Верховним судом ФРН обґрунтовується тим, що така реєстрація підтверджується не рішенням суду, а рішенням українського органу реєстрації актів цивільного стану, яке не відповідає змісту ч. 1 § 108 Закону «Про порядок розгляду сімейних справ та справ добровільної підсудності». Відмова органів ФРН у визнанні факту реєстрації заявників батьками дитини порушує їх права та права дитини, оскільки зі статусом батьків пов`язані всі їх права та обов`язки щодо дитини, зокрема матеріального забезпечення та піклування, які вони набули згідно законодавства України. Заявники просять встановити юридичний факт, що громадянка Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_4 та громадянин Французької Республіки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Бернард є відповідно матір`ю та батьком дитини - дівчинки, на ім`я ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ужгород, про що 22.01.2025 року складено відповідний актовий запис №103.

Заявники та їх представник у судове засідання не з`явились, надали відповідні заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують.

Представник заінтересованої особи Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав та міркувань.

Заявники Лажус Томас, Карол, Бернард, ОСОБА_2 є, відповідно, громадянами Французької Республіки та Федеративної Республіки Німеччина (надалі - ФРН) та перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2022 року, що підтверджується копією належним чином завіреного свідоцтва про шлюб, запис про шлюб № 9384, виданого реєстратором Муніципалітету Коллінг від 05.08.2024 року.

В результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дитина, дівчинка - ОСОБА_3 . Актовий запис про народження дитини: 103, дата складання: ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.01.2025.

Дитина була народжена сурогатною матір`ю громадянкою України ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до вимог Наказу МОЗ України № 787 від 09.09.2013 р. «Про затвердження Порядку застосування допоміжних репродуктивних технологій в Україні», а реєстрація факту народження дитини була здійснена згідно з п. 11 глави 1 розділу III Наказу Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 р.

На підставі повного витягу з реєстру актів цивільного стану № витягу: 1 дата формування: 22.01.2025 року, встановлено, що згідно медичного свідоцтва про народження дитина ОСОБА_3 була народжена сурогатною матір`ю - громадянкою України ОСОБА_7 .

Також, повним витягом з реєстру № витягу: 1, дата формування: 22.01.2025 року підтверджується, що підставою для запису ЛАЖУС Томас, Карол, Бернард та ФІУСА Фернанда батьками дитини стала довідка про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом №338, видана ТОВ «Міні ЕКЗ Центр» від 25.12.2024 року, та заява сурогатної матері ОСОБА_7 від 03.01.2025 р. про надання згоди на запис батьками дитини, дівчинки на ім`я ОСОБА_3 , громадянина Французької Республіки ЛАЖУС Томас, Карол, Бернард та громадянку ФРН ОСОБА_4 , засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко С.Ю. (зареєстровано в реєстрі за № 7).

У ст. 281 Сімейного кодексу України встановлено, що визнання батьківства в Україні незалежно від громадянства батьків і дитини та місця їхнього проживання провадиться за законом України.

Згідно із п. 6.9 Порядку застосування допоміжних репродуктивних технологій в Україні, затвердженого наказом Міністерств охорони здоров`я України від 09 вересня 2013 року № 787, у разі народження дитини жінкою, якій в організм було перенесено ембріон людини, зачатий подружжям у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, державна реєстрація народження дитини проводиться за заявою подружжя, яке дало згоду на таке перенесення. У цьому разі одночасно з документом, що підтверджує факт народження дитини цією жінкою, подається заява про її згоду на запис подружжя батьками дитини, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідчена, а також довідка про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом.

Оскільки факт народження дитини внаслідок застосування допоміжних репродуктивних технологій та запис в реєстрі актів цивільного стану ФІУСА Фернанда матір`ю, а ЛАЖУС Томас, Карол, Бернард батьком дитини було вчинено відповідно до вимог законодавства України, зокрема ч. 2 ст. 123 Сімейного кодексу України, тому у суду відсутні будь-які підстави ставити під сумнів факт родинних відносин між батьками і дитиною, а відповідно і правомірність такого актового запису.

Заявники посилаються на те, що звернення з даною заявою до суду обумовлене спеціальним для Федеративної Республіки Німеччина порядком реєстрації батьківства щодо дітей, народжених шляхом сурогатного материнства за кордоном.

Відповідно до ст. ст. 2, 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого І99І року, держави - учасниці поважають та забезпечують всі права, передбачені цією Конституцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.

Проте, правом Федеративної Республіки Німеччина, громадянами якої є подружжя, сурогатне материнство заборонене, і в якості матері відповідно до параграфу 159І Цивільного кодексу ФРН визнається лише жінка, яка народила дитину (сурогатна матір).

Відповідно до ч.1 § 108 Закону ФРН «Про порядок розгляду сімейних справ та справ добровільної підсудності» за винятком рішень у справах про шлюб, рішення, прийняті за кордоном, визнаються без особливого провадження.

Верховний суд ФРН у справі XIIZВ 320/17 від 20 березня 2019 р., предметом розгляду якої було питання запису матір`ю в ФРН саме особи, яка була вже записана такою у свідоцтві про народження в Україні відповідно до українського права, в своїй постанові зробив такий висновок: «Запис в українському реєстрі про народження, а також видане на його підставі свідоцтво про народження, не є рішенням, яке може бути визнаним в розумінні ч. 1 § 108 Закону про провадження у справах сім`ї та з питань добровільної підсудності».

Тобто невизнання факту реєстрації батьками дитини в Україні Верховним судом ФРН обґрунтовується тим, що така реєстрація підтверджується не рішенням суду, а рішенням українського органу реєстрації актів цивільного стану, яке не відповідає змісту ч. 1 § І08 Закону «Про порядок розгляду сімейних справ та справ добровільної підсудності».

Відмова органів ФРН у визнанні факту реєстрації заявників батьками дитини порушує їх права та права дитини, оскільки зі статусом батьків пов`язані всі їх права та обов`язки щодо дитини, зокрема матеріального забезпечення та піклування, які вони набули згідно законодавства України.

З урахуванням висновку, викладеного у рішенні Верховного федерального суду ФРН XII ZВ 320/17 від 20.03.2019, таке порушення прав заявників може бути усунуто шляхом встановлення факту родинних відносин в суді України за місцем народження дитини з винесенням відповідного судового рішення.

Рішення суду України про встановлення юридичного факту батьківства заявників щодо їх дитини є єдиним документом, який необхідний для оформлення батьківських прав на території ФРН, тому, у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 318 НПК України, встановлення цього факту іншими засобами є неможливим з огляду на вищевказані джерела права.

Наявність такого рішення суду забезпечуватиме права заявників та дитини, зокрема матеріального забезпечення та піклування, а також права на повагу до сімейного життя. передбаченого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

З п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» також випливає, що суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування з громадянами інших держав.

Вказані вище норми права ФРН та постанова Верховного суду ФРН були отримані з офіційних джерел, а саме сайтів міністерства юстиції ФРН та реєстру рішень Федерального Верховного суду ФРН, які є доступними джерелами права, український переклад яких посвідчений дипломованим перекладачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про міжнародне приватне право» особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм.

Встановлення судом норм іноземного права, як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від І6.05.20І 13 р. № 24-754/0/4- І З, повинно здійснюватися ех оfficio, суд використовує наступні способи здобуття інформації про іноземне право: 1) власне з`ясування змісту іноземного права суддею, у провадженні якого є справа; 2) використання експертних висновків; 3) дипломатичний порядок отримання такої інформації; 4) офіційний запит через Міністерство юстиції; 5) отримання довідок через систему правової допомоги; 6) обмін правовою інформацією; 7) безпосередні зносини судів різних держав та з іншими компетентними органами; 8) встановлення іноземного права сторонами тощо.

Відповідно до ст. 4. Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Статтею 65 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. Відповідно до ст. 16 цього Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Оскільки дитина, ОСОБА_3 , була народжена в Україні, тому до правовідносин щодо встановлення факту родинних відносин заявників та народженої дитини застосовується право України.

У рішеннях від 26 червня 2014 року у справі «Меннессон проти Франції» скарга № 65192/11 та у справі «Лабассе проти Франції» скарга № 65941/11, Європейський суд з прав людини зазначив, що кожна країна має право заборонити сурогатне материнство на її території. Однак Суд також визначив, що заборона сурогатного материнства не може впливати на дітей, народжених у такий спосіб за кордоном. У цьому контексті Суд висловив позицію, що країни, де сурогатне материнство заборонене, повинні визнати родинний зв`язок між дітьми, народженими від сурогатної матері за кордоном, та їхніми біологічними батьками, інакше буде мати місце порушення прав дітей на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Заявниками в цій справі є громадяни Франції та Німеччини, а отже - не громадяни України, які не мають ані місця проживання, ані місце реєстрації на території України.

Згідно зі ст. 496 ЦПК України та ст. 73 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземці та інші іноземні особи, мають право звертатись до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Встановлення цього факту безпосередньо породжує для заявників юридичні наслідки.

Вивчивши матеріли справи, суд вважає заяву обґрунтованою, такою, що підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами та підлягає задоволенню, так як даний факт має юридичне значення для заявників.

Судові витрати залишити за заявником.

Керуючись ст.ст.293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, ст. ст. 123, 281 СК України суд

В И Р І Ш И В:

Заяву громадянина Французької Республіки ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та громадянки Федеративної республіки Німеччина ОСОБА_2 , представника заявників адвоката Дем?яненко Максима Володимировича, заінтересована особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту родинних відносин задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, що громадянка Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_4 та громадянин Французької Республіки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Бернард є відповідно матір`ю та батьком дитини, дівчинки, на ім`я ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ужгород, про що 22.01.2025 року складено відповідний актовий запис №103.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.С.Кутовий