Справа № 495/4556/24
№ провадження 2/495/848/2025
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

19 вересня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Дарій О.М.

Справа № 495/4556/24,

Позивача особисто ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про виключення відомостей із актового запису про народження дитини, -

представника позивача адвоката Берлінського О.А.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, у якому просить внести до актового запису про народження № 501 від 11 липня 2017 року складеного Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області наступні зміни, а саме: змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 »; по батькові дитини змінити з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », ім`я, дату та місце народження залишити без змін; батьком дитини замість « ОСОБА_2 » вказати « ОСОБА_8 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України.

Стислий виклад позиції заявника

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 24 грудня 2004 року у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеса, про що був зроблений відповідний актовий запис №553.

Водночас сімейне життя не склалося та з 2012 року шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем були фактично припинено.

У червні 2014 року позивачка повернулася до свого рідного села та стала проживати за адресою: АДРЕСА_1 .

З червня 2014 року Позивач вступила в фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у Позивача з ОСОБА_8 народився спільний син - ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 11 липня 2017 року.

З урахуванням того, що на момент народження ОСОБА_9 позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , то батьком дитини було зазначено останнього.

Водночас, Відповідач усвідомлював факт того, що він не є батьком ОСОБА_9 , що підтверджується заявою відповідача від 30 травня 2017 року, справжність підпису на якій посвідчено нотаріально.

Біологічним батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_8 .

Актом обстеження факту проживання на території Старокозацької сільської ради с.Круторіявка № 10 від 11 квітня 2024 року встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 спільно проживали з 2014 року по день загибелі ОСОБА_8 та мають спільного сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Факт того що ОСОБА_8 вважав себе батьком ОСОБА_9 підтверджується довідкою ЗДО «Стругураш» від 10 квітня 2024 року № 03 та характеристикою Крутоярівської гімназії Старокозацької сільської ради від 10 квітня 2024 року.

Зокрема в них вказано, що ОСОБА_8 приводив дитину до закладів освіти, забирав після завершення навчання, цікавився успіхами дитини, приймав участь в батьківських зборах.

Доказом визнання батьківства ОСОБА_8 відносно ОСОБА_9 також можуть слугувати фотознімки.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 будучи вірним Військовій присязі, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув під час наступальних дій біля н.п.Кліщіївка, Бахмутський району, Донецької області.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 квітня 2025 року по справі № 495/641/24 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Позивач зазначає, що у теперішній час вимушена звернутись із позовом до суду, оскільки дитина має право знати, хто був її батьком, носити його прізвище та мати відповідну самоідентифікацію як повноцінного члена родини та суспільства.

Відповідач проти заявлених позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути без його участі, що підтверджується його заявою, наданою до суду.

У поясненнях третьої особи Міністерства оборони України щодо позову звертається увага, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 02 грудня 2019 року по справі № 345/1867/18).

В матеріалах справи відсутній висновок судово-генетичної експертизи. Документи у справі щодо спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 складені після загибелі ОСОБА_8 .

За матеріалами справи неможливо вважати доведеними обставини спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , ведення ними спільного господарства до народження дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , або спільне її виховання чи утримання.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не доведені належними та допустимими доказами.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

23 травня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву залишено без руху.

28 травня 2024року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито загальне позовне провадження.

17 липня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області до справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також постановлено викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3

17 жовтня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області до справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство оборони України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2024 року по справі закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.

14 квітня 2025 року суд ухвалою повернувся до стадії підготовчого провадження.

29 квітня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2024 року по справі закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача, позивач позовні вимоги підтримала, просили суд їх задовольнити.

Відповідач не з`явився, був повідомлений належним чином, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за його відсутність.

Третя особа ОСОБА_3 надала заяву, відповідно до якої проти заявлених позовних вимог не заперечує, розгляд проводити за її відсутність.

Також була допитана судом в якості свідка та пояснила, що вважає, що її загиблий син є батьком дитини позивача, оскільки вони схожі.

Представник третьої особи МО України з заявою не погодився, просив суд в її задоволені відмовити.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви просив розглядати справу за його відсутність, в позовних вимогах відмовити у повному обсязі.

Інші учасники справи не з`явилися, були повідомлені належним чином.

Зі згоди позивача, представника позивача, суд розглядає справу за відсутність належним чином повідомлених сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Згідно копії листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 12.01.2024 № 272 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 біля н.п. Кліщіївка, Бахмутського району Донецької області.

Причиною смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , стало ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, що підтверджується копією довідки про причини смерті.

Відповідно до копії характеристики учні 1 класу Крутоярівської гімназії Старокозацької сільської ради батько ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , загинув під час виконання бойового завдання на війні ІНФОРМАЦІЯ_9 . За сином приходив два рази під час відпустки, цікавився успіхами та поведінкою ОСОБА_13 .

Відповідно довідки Старокозацької сільської ради від 11.04.2024 № 186 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , згідно акта обстеження факту проживання № 10 від 11 квітня 2024 року з червня місяця 2014 року по теперішній час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 і до складу її сім`ї входили:

співмешканець, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

донька, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

син, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно довідки від 10.04.2024 вих № 03, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно відвідував з вересня 2020 року по листопад місяць 2021 року ЗДО «Стругураш» с. Крутоярівка Старокозацької сільської ради. Батько, ОСОБА_8 приводив та забирав дитину з дитячого садка, цікавився поведінкою та здоров`ям.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 23 січня 2024 складено актовий запис № 17, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23 січня 2024 року, виданого виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Копією свідоцтва про одруження від 24 грудня 2004 року № НОМЕР_3 підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружились 24 грудня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 24 грудня 2004 року зроблено запис № 553.

ОСОБА_2 , у заяві від 30 травня 2017 року, посвідченій приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Ланіною Вікторією Іванівною, зареєстрованою в реєстрі за № 1108, підтвердив те, що він не є батьком дитини чоловічої статі, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 липня 2017 року, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 11 липня 2017 року складено відповідний актовий запис № 501, батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_8 від 18 травня 1998 року серії НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання останнього АДРЕСА_1 .

Також долучено фотографії дитини з ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку експерта № 152 від 14.02.2025 за результатами проведення судово-медичної експертизи зразків рідкої крові дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та громадянина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , у зв`язку із встановленням факту біологічного споріднення по чоловічій лінії між дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та громадянином ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , встановлено, що в умовах проведеної експертизи при використанні наявних методик та обладнання встановлено, що дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та громадянин ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , можуть бути родичами по чоловічій лінії.

Відповідно до заочного рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 30 квітня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний, що підтверджується копією заочного рішення суду, наявного в матеріалах справи.

Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства.

Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу (частина перша статті 18 СК України).

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Суд зазначає, що сімейне законодавство України встановлює презумпцію батьківства, тобто батьком дитини вважається визначена законом особа, зокрема чоловік матері дитини, з яким вона перебуває у шлюбі. Презумпція батьківства може бути спростована за позовом заінтересованої особи.

Статтею 122 СК України встановлено, що походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Зокрема, відповідно до ст. 138 ЦПК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

За таких обставин, концепція статті 138 СК України спрямована на можливість жінки, яка народила дитину у шлюбі, оспорити батьківство свого чоловіка шляхом пред`явлення позову про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство.

Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 01 травня 2023 року Верховний Суд звернув увагу на наступне: «Встановлена національним сімейним законодавством (частиною другою статті 138 СК України) конструкція, за якою вимога матері про виключення даних про її чоловіка як про батька дитини задовольняється лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство, спрямована саме на захист інтересів дитини, щоб забезпечити стабільність умов життя дитини, уберегти її від душевних потрясінь та унеможливити ситуацію, за якої жоден чоловік не визнає своє батьківство щодо дитини».

У постанові від 07 липня 2021 року по справі № 336/1357/16-ц Верховний Суд вказав, що: «у СК України не урегульовано вирішення питання щодо вказаної вимоги матері у разі смерті особи, яка повинна подати заяву про своє батьківство.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Конвенцією про права дитини передбачено, що дитина має право на ім`я і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Враховуючи. зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що поведінка ОСОБА_4 за життя свідчить про визнання ним батьківства відносно дитини ОСОБА_5 та намір подати заяву про визнання батьківства щодо неї, який він не зміг реалізувати у зв`язку із загибеллю до народження дитини.»

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Слід зазначити, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.09.2024 № 183/2690/21.

Разом з тим, у справі, що розглядається з моменту народження дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до моменту загибелі ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 , минуло майже 7 років, протягом яких ОСОБА_8 не здійснював жодних дій, спрямованих на визнання свого батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_9 : не подавав необхідних заяв, не звертався із позовом до суду, зокрема у порядку, передбаченому ст. 129 СК України.

Суд також бере до уваги той факт, на який у поясненнях звертала увагу третя особа, а саме те, що всі документи у справі щодо спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 складені після загибелі ОСОБА_8 .

За матеріалами справи неможливо вважати доведеними обставини спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , ведення ними спільного господарства до народження дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , або спільне її виховання чи утримання.

Суд також наголошує на тому, що статтею 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є частиною національного законодавства, тобто має таку ж юридичну силу, як інші нормативно-правові акти. У разі наявності суперечностей між внутрішнім законодавством України та Конвенцією перевагу матимуть саме норми вказаного міжнародного договору.

Утім, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) є механізмом тлумачення та застосування вказаної конвенції, його рішення є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Так, Європейський суд з прав людини у справі Калачова проти Російської Федерації№ 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Згідно із частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Водночас, у справі, що розглядається відсутні висновки експерта як щодо відсутності батьківства ОСОБА_2 , так і ті, які б підтвердили факт батьківства ОСОБА_8 .

Висновок експерта № 152 від 14.02.2025, не містить підтвердження вказаних обставин, оскільки у його резолютивній частині експерт виснував про те, що дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та громадянин ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , можуть бути родичами по чоловічій лінії.

У частині першій статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на спростування батьківства ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_9 , також у матеріалах справи відсутні і докази батьківства ОСОБА_8 , а також подання останнім заяви про своє батьківство відносно ОСОБА_9 і дій, спрямованих на таке, вимога ОСОБА_1 про виключення запису про ОСОБА_2 як батька дитини буде суперечити приписам частини другої статті 138 СК України та інтересам самої дитини, тому у задоволенні позову слід відмовити.

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про виключення відомостей із актового запису про народження дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 .

Міністерство оборони України адреса: 03168, місто Київ, проспект Повітряних Сил, 6, .

Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Повний текст судового рішення складено 19 вересня 2025 року.

Суддя