КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/6667/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025року місто Київ

справа 758/8005/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПОСОЛЬСЬКИЙ» на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Сіромашенко Н.В., у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПОСОЛЬСЬКИЙ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року позивачОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість з оплати внеску на укладення договорів про виконання робіт з приєднання будинку до електромереж ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у розмірі 13456,72 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» утворено 11 листопада 2016 року власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 з метою управління, утримання і використання їх спільного майна, яке знаходиться у даному багатоквартирному будинку.

Вказував, що рішення загальних зборів ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» від 30липня 2021року, оформлене протоколом №11 від 16 серпня 2021 року, правління ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ»було уповноважено на укладення договорів про виконання робіт з приєднання будинку до електромереж ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» згідно проекту, наданих технічних умов та кошторисної документації та визначено сплату на ці цілі внеску усіма співвласниками пропорційно площі нерухомості, що знаходиться у власності.

Зазначав, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Посилався на те, що відповідач не сплатив коштів на оплату внеску, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 13456,72 грн.

26 жовтня 2023 рокупредставником відповідачадо суду першої інстанції було подано клопотання про зупинення провадження у цивільній справі №758/8005/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/14669/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» про скасування рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , оформленого протоколом №11 від 16 серпня 2021 року з посиланням на те, що вирішення господарської справи №910/14669/22 безпосередньо впливає на судове рішення, яке може бути ухваленев рамках цивільної справи №758/8005/22.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від26 жовтня 2023 року зупиненопровадження у цивільній справі №758/8005/22 за позовом ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/14669/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» про скасування рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , оформленого протоколом №11 від 16 серпня 2021 року.

24 січня 2024 року представникпозивача подав до суду першої інстанції клопотання пропоновлення провадження у справі у зв'язку з тим, що постановою Північногоапеляційногогосподарськогосудувід 05 грудня 2023 року визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» від 30 липня 2021 року, оформлене протоколом №11 від 16 серпня 2021року.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року провадження у даній справі було поновлено.

11 квітня 2024 року представник позивача подав заяву про залишення позову ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» без розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року позов ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

13 грудня 2024 року представник позивача подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №758/8005/22 щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи, яким просив стягнути з ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12916,67 грн.

В обґрунтування заяви посилався на те, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року позов ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» залишено без розгляду за заявою представника позивача. Вказував, що спір в даній справі виник внаслідок реалізації позивачем п.4 денного рішення протоколу загальних зборів ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» від 30 липня 2022 року, яким було прийнято рішення уповноважити правління ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» на укладення договорів про виконання робіт з приєднання будинку до електромереж ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» згідно проекту, наданими технічними умовами та кошторисної документації на суму 2489844 грн., що перевищує повноваження Правління ОСББ та стягнення з відповідача внесків пропорційно площі його майна у будинку. Зазначав, що доказами необгрунтованих дій позивача щодо позову є рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/14669/22 від 18 травня 2023 року, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом у цій частині, яким було визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» від 30 липня 2021 року, оформлене протоколом №11 від 16 серпня 2021 року. Вважає, що зі скасуванням рішення загальних зборів ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» від 30 липня 2021 року у позивача припинила існувати обгрунтована підстава для позову, що позивач підтвердив, заявляючи клопотання про залишення позову без розгляду.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» на ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 12916,67 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію витрат на правничу допомогу або відмовити ОСОБА_1 у задоволення такої заяви.

В обґрунтування вимог посилався на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що на момент подання позову було чинним рішення загальних зборів ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» від 30 липня 2021 року, оформлене протоколом №11 від 16 серпня 2021року, яке врегульовувало питання розподілу витрат між співвласниками, позов подавався з посиланням на це рішення як на спеціальну підставу стягнення коштів з відповідача. Проте, після визнання вказаного рішення загальних зборів ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» недійсним у судовому порядку залишились загальні підстави для стягнення відповідної частини витрат із відповідача, а саме вимоги ст.360 та глави №83 ЦК України.

Вказував, що поданню представником позивача заяви про залишення позову без розгляду передувала відмова суду першої інстанції у задоволенні заяви представника позивача про зміну підстав позову.

Зазначав, що під час розгляду справи позивач жодним чином не допустив недобросовісного використання своїх процесуальних прав та обов`язків, не вчиняв необґрунтованих дій, не протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, а подаючи позов не мав протиправної мети та не допускав ущемлення прав та інтересів відповідача.

Посилався на те, що подання заяви про залишення позову без розгляду є правом позивача і користування цим правом не є доказом необґрунтованості дій позивача щодо подання позову. Рішення у даній справі не було винесене, а тому не має підстав вважати, що позов не підлягав задоволенню у разі, якби позивачем не було подано заяви про залишення позову без розгляду.

25 лютого 2025 року від представника відповідача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив оскаржуване рішення залишити без змін. Вказував на те, що доказами того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони є той факт, що позивачОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ», а зокрема правління ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ», призначаючи та проводячи загальні збори 30липня 2021року діяли всупереч Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» (вчиняли неправильні дії у розумінні ч.9 чт.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п'ятої статті 142 ЦПК України, оскільки звернення ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» до суду з позовом до відповідача у даній справі про стягнення заборгованості є наслідком неправильних і необгрунтованих дій позивача.

Колегія суддів не погоджується таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов'язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною шостою статті 142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необгрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача.

Термін «необґрунтовані дії позивача», використаний у частині 5 статті 142 ЦПК України як підстава для компенсації відповідачу понесених ним витрат у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, не має легального визначення в самому Кодексі. Його зміст формується переважно через судову практику, зокрема, висновки Верховного Суду.

Згідно з тлумаченнями, наданими судовою практикою, «необґрунтовані дії позивача» передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами. Для стягнення здійснених відповідачем витрат, відповідачу необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали. До таких дій можуть належати: пред`явлення позивачем завідомо необґрунтованого позову; систематична протидія позивача правильному та швидкому вирішенню спору; наявність у недобросовісного позивача протиправної мети - ущемлення прав та інтересів відповідача; умисний характер дій позивача та ступінь його вини, підтверджені відповідними доказами.

Слід зазначити, що зазначає, що поняття «необґрунтованість дій позивача» не є тотожнім таким поняттям як «зловживання правом», «неправомірність дій» або ж «встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача» (така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі №922/2017/17).

Отже, «необґрунтовані дії позивача» не тотожні поняттю «необґрунтований позов», адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка/які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору - позов.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 20 червня 2023 року в справі №925/1372/21, від 11 травня 2023 року в справі №921/811/21, від 25 квітня 2023 року в справі №924/341/22, від 14 травня 2024 року в cправі №916/3278/21, від 25 квітня 2024 року в справі №903/1079/23.

Колегія суддів зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК Українипередбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов'язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

При цьому звернення до суду із позовом є суб'єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі №148/312/16-ц, від 30 червня 2022 року в справі №753/1625/21.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Сам по собі факт залишення позивачем позову без розгляду не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі №619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі №202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18, від 26 липня 2024 року у справі №736/1209/20.

З матеріалів справи встановлено, що позов ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» до відповідача був поданий у вересні 2022 року у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не виконав визначеного цивільним законодавством та Статутом ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» зобов`язання приймати участь у витратах на утримання та обслуговування спільного майна, які були встановлені рішенням загальних зборів ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» від 30липня 2021 року, оформлене протоколом №11 від 16 серпня 2021 року, яке було чинне на час звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Господарським судом міста Києва від 18травня 2023 року у справі №910/14669/22, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом у цій частині, яким визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» від 30 липня 2021 року, оформлене протоколом №11 від 16 серпня 2021 року.

У зв'язку із тим, що рішення загальних зборів ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ» від 30 липня 2021 року, оформлене протоколом №11 від 16 серпня 2021 року на підставі якого позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з оплати внеску на укладення договорів про виконання робіт з приєднання будинку до електромереж ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у розмірі 13456,72 грн. було скасовано, позивач ОСББ «ПОСОЛЬСЬКИЙ»подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для констатування факту необгрунтованості дій позивача у зв`язку із зверненням до суду із заявою про залишення його позову без розгляду не встановлено.

Процесуальні дії позивача, спрямовані на захист йогопорушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Суд першої інстанції не встановлював зловживання процесуальними правами з боку позивача, не застосовував до нього будь-яких заходів у зв'язку із зловживанням правами та позовну заяву залишив без розгляду за його заявою, а не через зловживання процесуальними правами.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про компенсацію судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для покладення на позивача компенсації судових витрат понесених відповідачем на підставі ч.5 ст.142 ЦПК України.

А відтак, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви про компенсацію витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПОСОЛЬСЬКИЙ» - задовольнити.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про компенсацію витрат на правову допомогу - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: