справа № 165/3301/25
провадження №2/165/977/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

11 вересня 2025 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-ПІжук О.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення складу майна та поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

09.09.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення складу майна та поділ спільного майна подружжя, і одночасно подав заяву про забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на набуте за час шлюбу таке майно: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль марки Ford Galaxy, д/н НОМЕР_1 ; грошові заощадження і банківські депозити на ім`я відповідачки, та банківські депозити на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

При цьому вказує, що частина майна зареєстрована на матір відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , зокрема земельна ділянка, квартира та банківські вклади, які відкривались на ім`я ОСОБА_3 та ймовірно, на сина відповідачки - ОСОБА_4 , однак ОСОБА_2 розпоряджалась ними на підставі довіреностей. Також наголошує, що ОСОБА_2 вже вчиняла дії, спрямовані на відчуження майна, зокрема автомобіль марки Ford Galaxy, д/н НОМЕР_1 був перереєстрований на її матір, яка не має посвідчення водія.

Вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому в разі задоволення позовних вимог позивача.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України, сторони для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20 роз`яснював, що законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно. Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті. У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову. У разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Оглянувши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому його виконанні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Позов, зокрема, забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і мають застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так, ОСОБА_1 подаючи заяву про застосування заходів забезпечення позову, мотивує її тим, що за період перебування у шлюбі подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було набуто спільне майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль марки Ford Galaxy, д/н НОМЕР_1 ; грошові заощадження і банківські депозити на ім`я відповідачки, та банківські депозити на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є третіми особами на стороні відповідача у позові ОСОБА_1 .

Зазначає, що спільне набуте майно зареєстроване на праві приватної власності за відповідачем ОСОБА_2 , банківські депозити відкриті на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими користується відповідач на підставі довіреностей, тому вважає, що існує ризик відчуження такого майна, що позбавить можливості його поділу, а тому вказує, що лише захід забезпечення позову, такий як, накладення арешту на вищевказане майно забезпечить належний захист прав та інтересів позивача. Невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за захистом яких звернулась.

Позивач, покликаючись на положення ст. 149 ЦПК України, просить вжити заходів для забезпечення його позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Пунктами 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, придбане нею чи ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Встановивши, що предметом спору є поділ спільного сумісного майна подружжя, право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за відповідачкою, відповідач, як зазначає позивач, вчинила дії з відчуження вказаного вище автомобіля набутого під час перебування сторін у шлюбі, на користь третіх осіб, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для застосування заходу забезпечення позову у виді накладення тимчасового арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору у цій справі та зареєстроване за відповідачкою.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань видно, що предмет позову у даній справі щодо поділу майна є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач у вигляді накладення арешту є співмірним із позовними вимогами, які заявлені ОСОБА_1 , а невжиття такого заходу забезпечення, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна третім особам, що ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав позивача.

Разом з тим, суд вважає, що забезпечення позову у вказаний спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки накладення арешту на спірне майно лише тимчасово перешкоджає вчиняти дії щодо нього. При цьому майно залишається у повному володінні та користуванні власника такого майна та у разі відмови у позові заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.Судом встановлено, що між сторонами у справі дійсно виник спір щодо рухомого та нерухомого майна і його поділу.

При невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи, і відповідне свідчить, що між сторонами дійсно існує спір.

Припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду про поділ майна подружжя, є обґрунтованим, і суд враховує, що автомобіль, на частину якого претендує позивач, вже є відчуженим.

Враховуючи майновий характер позовних вимог, відповідачка має об`єктивну можливість розпорядитися належним їй майном на власний розсуд, зокрема, відчужити його в будь-який спосіб, що може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду про поділ майна подружжя в разі задоволення позову.

Вирішуючи заяву сторони позивача про забезпечення позову, суд вважає, що накладення арешту на майно, як вид забезпечення позову, у даному випадку є обґрунтованим та такими, що дозволить виконати рішення суду у разі задоволення або часткового задоволення позовних вимог, адже відчуження спірного майна чи його подальше обтяження або інші види розпорядження майном, які можуть бути застосовані стороною відповідача, з урахуванням наявності спору щодо майна, тобто наявності правової невизначеності щодо прав на майно, дійсно призведе до ускладнення або ж взагалі неможливості виконання рішення суду (у разі задоволення/часткового задоволення позову), в залежності від способу здійснення розпорядження цими правами, ураховуючи також, що на даний час відповідач не обмежений у можливості розпорядження майном.

Ураховуючи, що позовними вимогами є визнання за позивачем майнових прав на частину спірного майна, накладення арешту на таке спірне майно забезпечить неможливість його відчуження/обтяження, що сприятиме можливості розгляду справи у розумні строки, та у разі задоволення або часткового задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, оскільки за умови зміни власника або застосування обтяження відповідне утруднить виконання рішення суду та породить необхідність подальших звернень позивача до суду за захистом своїх прав, отже в такому випадку захист порушених прав не буде ефективним (у разі якщо судом буде встановлено порушення прав позивача та необхідність їх захисту).

Разом з цим, суд встановив неспівмірність вимог про застосування заходів забезпечення позову з позовними вимогами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати за ним майнові права на частину нерухомого майна, натомість у заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на майно,яке не належить відповідачці, а також на банківські депозити, що відкриті на інших осіб, тому суд вважає, що в цій частині заява позивача має бути задоволена частково шляхом накладення арешту на частину спірного нерухомого майна.

Крім того, з матеріалів заяви вбачається, що спірний автомобіль марки Ford Galaxy, д/н НОМЕР_1 відчужений і його власником є інша особа, яка не є відповідачем у справі, натомість аналіз положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України свідчить про те, що арешт може бути накладений на майно, яке належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідачу спірний автомобіль не належить і відсутні будь-які підстави вважати, що він підлягає передачі відповідачці, відтак в частині накладення арешту на автомобіль суд відмовляє в повному обсязі.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником ОСОБА_1 докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, зокрема надані на підтвердження копію технічного паспорта на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , схематичний план земельної ділянки садибного (індивідуального житлового будинку за вказаною адресою), дотримуючись принципу розумності та адекватності, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог про поділ майна подружжя, з якими позивач звернувся, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, недопущення поруення прав третіх осіб, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення позову накласти арешт на спірне нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ;

Враховуючи, що позивачем до заяви не додано реєстраційних документів на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; а також зазначено, що банківські депозити відкриті на імя третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , явідсутні підстави для накладення арешту на вказане майно і грошові кошти.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

постановив:

Заяву про застосування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт до вирішення по суті справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення складу майна та поділ спільного майна подружжя на таке майно:

житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ;

грошові заощадження і банківські депозити відкриті на ім`я відповідачки ОСОБА_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК