Справа № 390/2145/25
Провадження № 2-з/390/22/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2025 р. Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Квітки О.О.,

при секретарі - Петренко В.Р.,

розглянувши заяву представника позивача Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Пучки Т.В. про забезпечення позову Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

встановив:

В провадженні Кропивницького районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

17.09.2025 представником позивача подано суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на:

- земельну ділянку площею 5,7587 з кадастровим номером :02:000:2154, яка належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 );

- майно ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- майно ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- майно ОСОБА_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимоги заяви про забезпечення позову обґрунтовано тим, що Кропивницьким районним судом Кіровоградської області розглянуто кримінальну справу №390/430/24 (кримінальне провадження № 0000012) за фактом вчинення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та визнано зазначених осіб винними, про що судом винесено відповідний вирок від 21.07.2025. Позивачу надано статус потерпілої в цьому кримінальному провадженні. Вчиненим кримінальним правопорушенням Катеринівській сільській раді Кропивницького району Кіровоградської області завдано матеріальної шкоди на загальну суму 81 328,56 грн. Враховуючи зазначене, Катеринівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області до Кропивницького районного суду Кіровоградської області подано позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Ухвалою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 22.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі.

За інформацією, що є в наявності у Катеринівської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 16.09.2025 офіційно не працюють та не мають наміру щодо подальшого працевлаштування, тобто не мають постійного джерела доходів. Через відсутність грошових коштів для здійснення відшкодування збитків за рішенням суду стягнення може бути звернено на майно відповідачів. Проте відповідачі борг можуть оскаржувати і вживати заходів щодо відчуження майна для того, щоб зробити стягнення боргу неможливим, і таким чином ускладнити або зовсім унеможливити виконання рішення суду. Перевіривши наявність зареєстрованого нерухомого майна у власності відповідачів, встановлено, що ОСОБА_4 має у власності земельну ділянку площею 5,7587 з кадастровим номером :02:000:2154, на яку можливе звернення стягнення у разі задоволення позову. Інформація щодо наявності зареєстрованого нерухомого майна на праві власності за іншими відповідачами відсутня. Разом з тим, ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 та мають право власності на майно, що знаходиться за місцем їх проживання.

У зв`язку із зазначеним невжиття на цій стадії процесу заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та навіть унеможливити виконання рішення суду, а також не забезпечить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Тому, позивач вважає, що необхідно вжити заходів щодо забезпечення позову для попередження умисного створення відсутності майна у відповідачів, шляхом накладення арешту на майно відповідачів.

На підтвердження викладених в заяві обставин, представником позивача долучено інформацію з Державного земельного кадастру про право вланості та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:2154.

19.09.2025 представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі.

Зваживши доводи заяви про забезпечення позову, дослідивши письмові матеріали, якими її обґрунтовано, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову, зокрема є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходятьсяу нього чи вінших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, слід зазначити, що арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника та передачі на зберігання іншим особам.

За змістом статті 1 Першого Протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У кожному випадку, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, враховуючи предмет спору, судом встановлено, що заяву не обґрунтовано належними та достатніми матеріалами. Зокрема, заява не містить достатнього обґрунтування та доказів, які свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вони звернулися до суду. До заяви про забезпечення позову не долучено будь-яких матеріалів, які можуть прямо чи опосередковано підтвердити викладені у заяві обставини та припущення (не конкретизовано майно, на яке позивач просить накласти арешт, не надано інформації щодо нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яку просить забезпечити позивач, тощо).

Крім того, з інформації, отриманої судом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2025 та наданої позивачем з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 19.08.2025, слідує, що земельна ділянка, на яку просить позивач забезпечити позов з кадастровим номером :02:000:2154, перебуває в спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який не є відповідачем у цій справі, розмір частки у праві спільної власності: 1/2.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника позивача Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Пучки Т.В. про забезпечення позову Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Квітка