ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2025, вказану справу розподілено судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2007 року, який розірвано 15 липня 2009 року. Від цього шлюбу сторони мають повнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньок до досягнення дітьми повноліття у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На теперішній час донька ОСОБА_3 навчається на першому курсі денної форми здобуття освіти, факультет психології, комунікацій та перекладу у Державному університеті «Київський авіаційний інститут». Донька ОСОБА_4 також навчається на першому курсі денної форми здобуття освіти, факультет економіки та бізнес-адміністрування у Державному університеті «Київський авіаційний інститут».

Позивач зазначає, що діти навчаються на платній основі, вартість навчання становить 36000,00 грн.

У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання у розмірі 7000,00 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення дітьми навчання, але не довше досягнення ними 23 річного віку.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі надіслана відповідачу за адресою його реєстрації.

Водночас, відповідач ухвалу судді від 21 липня 2025 року про відкриття провадження не отримав, оскільки надіслана судом на його адресу кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не подав.

Позивач до ухвалення судом рішення у цій справі не подав заяву про відмову від позову.

Суд створив учасникам справи належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Зважаючи на те, що суд вжив усі необхідні передбачені процесуальним законодавством заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, у встановлений судом строк відповідач не подав до суду заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмовий відзив на позов, суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до правил частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.

Оскільки справа призначена судом до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, тому для її розгляду відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться.

Позивач та відповідач перебували у шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області від 15.07.2009 року, розірвано, актовий запис №157 (а.с.5).

Від цього шлюбу сторони мають повнолітніх доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать відомості витягів актового запису про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (а.с.8-11).

Згідно з довідкою № 154 від 05.06.2025, виданою Державним некомерційним підприємством «Державний університет «Київський авіаційний інститут», ОСОБА_6 є студенткою першого курсу денної форми навчання Факультету економіки та бізнес-адміністрування Державне некомерційне підприємство «Державний університет «Київський авіаційний інститут», термін навчання 01.09.2024 по 30.06.2028. Навчається за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб (а.с.14)

Згідно з довідкою № 80/12 від 05.06.2025, виданою Державним некомерційним підприємством «Державний університет «Київський авіаційний інститут», ОСОБА_5 є студенткою першого курсу денного відділення Факультету психології, комунікацій та перекладу Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут», термін навчання 01.09.2024 по 30.06.2028 (а.с.15)

Відповідно до відомостей свідоцтва про шлюб № 32, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області 04 серпня 2012 року, ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_8 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини зазначене як « ОСОБА_9 » (а.с.6).

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 12ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей державних чи приватних органів, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними і законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Суд встановив, що правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з захистом позивачкою прав своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги для забезпечення належного рівня життя.

Це право позивач просить суд захистити у спосіб стягнення з батька (відповідача у справі) аліментів на утримання повнолітніх дітей до закінчення ними навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 річного віку.

Вирішуючи спір у цій справі суд враховує таке.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постановах від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Суд бере до уваги, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Приписи Сімейного кодексу України регулюють ці правовідносини з урахуванням принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до чинного законодавства, надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає їхній син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У цій справі суд на підставі наявних у матеріалах справи належних доказів встановив, що доньки сторін у справі досягли віку, який перевищує 18, але є нижчим 23 років; продовжують навчання; мають у зв`язку з цим потребу у матеріальній допомозі; батько має можливість надавати таку допомогу як особа працездатного віку.

При визначенні розміру аліментів як матеріальної допомоги з боку батька, якої потребують повнолітні доньки сторін у справі на період навчання, суд враховує фактичні обставини справи в контексті приписів ст. 182 Сімейного кодексу України та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для відповідної демографічної групи населення станом на день ухвалення судом рішення.

Також суд враховує зазначені у позовній заяві та доведені обставини щодо потреби дітей у матеріальній допомозі з боку батька; а також неможливість повнолітніх доньок відповідача самостійно забезпечувати себе на належному матеріальному рівні під час навчання; наявність у відповідача як працездатної особи можливості надавати таку допомогу.

Водночас суд бере до уваги відсутність у матеріалах справи доказів щодо розміру витрат, пов`язаних з навчанням доньок позивача та відповідача.

Однак наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що діти сторін у справі не досягли 23 річного віку, у зв`язку з навчанням позбавлені можливості працевлаштуватись та потребують матеріальної допомоги.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд бере до уваги те, що на підставі рішення суду відповідач до повноліття доньок мав обов`язок щодо сплати аліментів на їхнє утримання у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу).

З урахуванням викладеного, а також того, що позивач не надала до позову докази вартості навчання її доньок та не обґрунтувала з наданням відповідних доказів визначений нею розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 7000,00 грн щомісячно, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на період навчання доньок у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення доньками 23 річного віку, що, на переконання суду, сприятиме захисту прав та інтересів дітей на забезпечення належного та необхідного рівня життя, не порушує права чи інтереси відповідача та інших осіб, не суперечить закону.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Водночас суд зазначає про наявність у позивачки права звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Вирішуючи питання, щодо дати початку стягнення аліментів, суд відзначає, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у цій справі у межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат.

На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За звернення до суду з цим позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

З урахуванням результату вирішення цієї справи з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. 259, 263- 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 червня 2025 року (дати звернення до суду) до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 23 річного віку.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у цій справі в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 17.09.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .