Справа № 148/834/25
Провадження №2/148/509/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

11 вересня 2025 року м. Тульчин Вінницька область

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Семенової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Кугутюком Олександром Васильовичем до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Тульчинська міська рада (орган опіки та піклування), про позбавлення батьківських прав, та призначення аліментів, за участі: представника позивача - Кугутюка О.В., представника органу опіки і піклування Тульчинської міської ради - Наконечного В.В., -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся адвокат Кугутюк О.В. від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Тульчинська міська рада (орган опіки та піклування), про позбавлення батьківських прав, та призначення аліментів.

Позов мотивований тим, що 03.08.2022 позивачка одружилась з відповідачем, про що Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районні Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зроблено відповідний запис у Книзі реєстрації актів про шлюб за № 207. Вказаний шлюб був фіктивним (з боку відповідача), тобто укладеним без наміру створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя. Відповідач після реєстрації шлюбу перестав зі мною спілкуватися а вже після 20 серпня залишив територію України і по даний час не повернувся.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва в справі № 760/16716/22 від 24.01.2024, визнано шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 03.08.2022, недійсним.

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила дочку ОСОБА_3 та відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України батьком записано відповідача.

З часу народження дочки, відповідач її жодного разу не бачив, не цікавився її здоров`ям, не приймає участі в її вихованні, тому позивач вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню дитини.

Вказані обставини змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Стягнути з нього аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з моменту подачі цієї заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялась про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, відомостей про причини неявки суду не надала.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

Представник Тульчинської міської ради (орган опіки та піклування) Наконечний В.В. в судовому засіданні підтримав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно ОСОБА_3 , щодо задоволення позовних вимог не заперечував.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 27.03.2024 Тульчинським відділом ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

Рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради № 58 від 19.02.2025 (а.с. 9) затверджено висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно висновку виконавчого комітету Тульчинської міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету від 10.02.2025 № 58, виконавчий комітет Тульчинської міської ради, як орган опіки та піклування Тульчинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 від 29.03.2024, ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відомості про матір: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13, 14).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 4 від 09.04.2024, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 03.08.2022 у Тульчинському відділі ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), номер актового запису № 207. У подальшому, 09.04.2024 на підставі заяви № 28.24-80 від 09.04.2024 актовий запис про шлюб № 207 від 03.08.2022 анульовано (а.с. 15-18).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва в справі № 760/16716/22 від 24.01.2024, шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 03.08.2022, визнано недійсним (а.с. 20-22).

Згідно довідки № 279 від 25.11.2024, ОСОБА_1 проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , та склад її сім`ї наступний: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 23).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 16.01.2025 виданого в.о. начальника служби у справах дітей Тульчинської міської ради Світланою Бугою, проведено обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , ознак що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною відсутні, житлово-побутові умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам; матір`ю створені усі необхідні умови для проживання дитини (а.с. 26).

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19/44050-25-Вих від 27.05.2025, яка надана на виконання ухвали суду від 22.05.2025, громадянин Азербайджану ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина Азербайджанської республіки НОМЕР_2 , перетнув державний кордон України 28.08.2022 о 11:39 год, пункт пропуску: Могилів-Подільський (а.с. 70, 71).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України).

Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Дослідивши наявні у справі докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 в порушення вищенаведених принципів щодо виховання дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому існують підстави для позбавлення його батьківських прав щодо дитини. В свою чергу, належним чином повідомлений відповідач не надав суду жодного доказу на спростування позиції позивачки.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує інтереси дитини, а тому вважає правильним стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позовну заяву пред`явлено до суду 07.04.2025 відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та відшкодуванню позивачу понесені нею судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Конвенції про права дитини, ст. 51 Конституції України, ст. 11-12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 3, 4 ст. 60, 63 ЦК України, ст. 150, 164, 165, 166, 243 СК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч. 3, ст. 263- 265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина Азербайджанської республіки НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 грн (п`ять тисяч гривень), щомісячно, починаючи з 07.04.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина Азербайджанської республіки НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина Азербайджанської республіки НОМЕР_3 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 16.09.2025.

Суддя: