УХВАЛА

10 вересня 2025 року

місто Київ

справа № 391/462/20

провадження № 14-93зц25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Погрібного С. О.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.

ознайомилась із заявою ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та скасування постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування,

УСТАНОВИЛА:

1. ОСОБА_1 у серпні 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 квітня 2019 року, видане приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Солодовою Л. А. та зареєстроване в реєстрі за № 521;

- скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:2086 площею 6,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Компаніївської селищної ради Кіровоградської області, та припинити право власності ОСОБА_2 на цю земельну ділянку;

- усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку в смт. Компаніївка Кіровоградської області;

- визнати за ним право особистої власності на земельну ділянку площею 6,58 га з кадастровим номером :02:000:2086, розташовану на території Компаніївської селищної ради Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Компаніївка Кіровоградської області.

2. Рішенням від 12 січня 2021 року Компаніївський районний суд Кіровоградської області відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

3. Постановою від 13 травня 2021 року Кропивницький апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасував рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2021 року, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

4. Постановою від 18 жовтня 2021 року Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а постанову Кропивницького апеляційного суду від 13 травня 2021 року - без змін.

5. ОСОБА_1 29 липня 2025 року із застосуванням засобів поштового зв`язку подав до Великої Палати Верховного Суду заяву про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у якій просить скасувати постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року, ухвалити нове рішення.

6. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 25 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 передано судді Погрібному С. О.

7. Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання, що у прийнятті заяви потрібно відмовити та повернути її заявникові з огляду на такі міркування.

8. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6 і частина друга статті 19 Конституції України).

9. Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції. У складі Верховного Суду діють, зокрема, Касаційний цивільний суд і Велика Палата Верховного Суду

(частина перша статті 36, пункти 1, 5 частини другої статті 37 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).

10. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 45 згаданого Закону Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

11. Судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 Цивільного процесуального кодексу України; далі - ЦПК України).

12. Право на касаційне оскарження та судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, визначені у статті 389 ЦПК України.

13. Порядок подання касаційної скарги врегульовано в ЦПК України, згідно з частиною першою статті 391 якого касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду.

14. Відповідно до статей 393, 394 ЦПК України повноваження з прийняття касаційної скарги та відкриття касаційного провадження належать Верховному Судові, який діє у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду. На стадії відкриття касаційного провадження здійснюється перевірка правильності оформлення касаційної скарги та дотримання порядку її подання, зокрема й сплати судового збору та дотримання строків на касаційне оскарження.

15. Порядок передання справи до Великої Палати Верховного Суду передбачений у частинах третій - шостій статті 403 ЦПК України (ці приписи викладено в параграфі 3 глави 2 розділу V «Касаційний розгляд» цього Кодексу). Згідно з наведеними правилами саме після відкриття касаційного провадження, підготовки справи до касаційного розгляду та попереднього розгляду до Великої Палати Верховного Суду передається відповідна цивільна справа.

16. За змістом заяви, поданої до Великої Палати Верховного Суду, ОСОБА_1 не погоджується з постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року, просить її скасувати та ухвалити нове рішення.

17. Чинний процесуальний закон не передбачає можливості перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду (крім перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами відповідно до глави 3 розділу V ЦПК України), оскільки зазначені рішення є остаточними і подальшому оскарженню не підлягають, а також не надає повноважень учаснику справи вирішувати питання щодо передачі цивільної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду за межами приписів, передбачених ЦПК України.

18. Отже, через те, що чинне законодавство не передбачає такої можливості, немає правових підстав для розгляду поданої заяви ОСОБА_1 . Великою Палатою Верховного Суду, тому у її прийнятті потрібно відмовити та повернути заявнику. Така відмова не порушує право ОСОБА_1 на доступ до суду, оскільки він реалізував право на оскарження судового рішення в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

19. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, параграф 36).

20. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання

з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуть для досягнення цієї мети (рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, параграф 53).

21. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоб порушувати саму сутність цього права. Також обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує «легітимну мету» і якщо немає «пропорційного співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, параграф 57; рішення від 21 вересня 1994 року

у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, параграф 65).

22. Згідно з практикою ЄСПЛ юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення суду, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення від 09 листопада 2004 року у справі «Світлана Науменко проти України», заява № 41984/98, параграф 53).

23. Звернення до Великої Палати Верховного Суду з проханням про здійснення ще одного розгляду справи фактично спрямоване на перегляд рішень судів трьох інстанцій, коли немає для цього визначеної процесуальним законом підстави. Такий перегляд є неможливим, оскільки ставить під сумнів гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції принцип остаточності судового рішення (res judicata).

Керуючись статтями 388, 391, 393, 394, 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

У прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та скасування постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування- відмовити та повернути її заявнику разом із доданими до заяви документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. О. Погрібний

Судді: О. О. Банасько О. В. Кривенда

О. Л. Булейко М. В. Мазур

І. А. Воробйова Н. С. Стефанів

О. А. Губська Т. Г. Стрелець

А. А. Ємець О. В. Ступак

Л. Ю. Кишакевич І. В. Ткач

В. В. Король В. Ю. Уркевич

С. І. Кравченко Н. В. Шевцова