№ 207/3942/25
№ 2/207/1670/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року Південний районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Єрмакової Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 809444401 від 30.09.2023 у розмірі 57 985,62 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору № 809444401 від 30.09.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 , право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, укладеному між позивачем та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", яке, в свою чергу, набуло право вимоги від ТОВ "Таліон Плюс" відповідно до договору факторингу №19/1224-01 від 19.12.2024, укладеного між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс", яке, зі свого боку, набуло право вимоги від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на підстави договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод).

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

З матеріалів справи вбачається, 30.09.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник) укладено договір кредитної лінії №809444401, за умовами п.2.1 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 12 100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога".

Відповідно до п.2.3 договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 12 100,00 грн. 30.09.2023, що є датою надання кредиту.

Згідно п.7.1. договору, рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 30.10.2023.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання (п.11.1 договору).

Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п.14.2 договору).

Вказаний кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором DDEA-9864.

На виконання умов кредитного договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало на платіжну картку ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 100,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 30.09.2023 та довідкою від № 809444401/24052025/Э від 24.05.2025 про те, що відповідно до договору №809444401 від 30.09.2023 кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами:

Надавач платіжних послуг Платника: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ГЛОБУС", Код банку (МФО): 380526, Код за ;

Надавач платіжних послуг Отримувача: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УНІВЕРСАЛ БАНК", Код банку (МФО): 322001, Код за ;

Особа Платника: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», Код ;

Особа Отримувача: НАКОНЕЧНИЙ ОЛЕКСАНДР ІВАНОВИЧ, РНОКПП НОМЕР_1 ; Рахунок Платника: НОМЕР_2 ;

Транзитний рахунок для перерахування коштів Отримувачу: НОМЕР_2 ;

Рахунок/платіжна карта Отримувача: 5375-41XX-XXXX-2824, Термін дії: 09.2024;

Сума платіжної операції: 12100,00 грн.;

Ідентифікатор платіжної операції: d8-4cdd-bd36-141f3ad69722;

Дата ініціювання платіжної інструкції: 30.09.2023 3:38:47;

Дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг): 30.09.2023 3:39:29.

28.11.2018 між TOB "Манівео швидка фінансова допомога" (надалі - клієнт) та ТОВ "Таліон Плюс" (надалі - фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до п.2.1 якого згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

28.11.2019 між TOB "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якою продовжено строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення та номер залишені як 28.11.2018 та №28/1118-01.

31.12.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду №27, якою продовжено строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2022.

31.12.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду №31, якою продовжено строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2023.

31.12.2023 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду №32, якою продовжено строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2024.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №261 від 05.12.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором №809444401 від 30.09.2023 на загальну суму 28 057,48 грн.

19.12.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова Компанія "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу №19/1224-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова Компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №809444401 від 30.09.2023 у загальному розмірі 57 985,62 грн.

29.05.2025 між ТОВ "Фінансова Компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" укладено договір факторингу №29/05/25-Е.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 до ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №809444401 від 30.09.2023 у загальному розмірі 57 985,62грн.

Розрахунок заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за кредитним договором №809444401 від 30.09.2023 свідчить про те, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 05.12.2023 становить 15 957,48 грн., з яких 12 100,00 грн. - тіло кредиту, 3 857,48 - проценти за користування кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Таліон Плюс" за кредитним договором №809444401 від 30.09.2023, заборгованість ОСОБА_1 станом на 19.12.2024 становить 45 885,62 грн., з яких 12 100,00 грн. - тіло кредиту, 33 785,62 грн. - проценти за користування кредитом.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №809444401 від 30.09.2023, станом на 05.06.2025 заборгованість не погашена та становить 57 985,62 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що набув право вимоги за кредитним договором №809444401 від 30.09.2023 відповідно до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, укладеному між позивачем та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", яке, в свою чергу, набуло право вимоги від ТОВ "Таліон Плюс" відповідно до договору факторингу №19/1224-01 від 19.12.2024, укладеного між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс", яке, зі свого боку, набуло право вимоги від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на підстави договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 ст.519 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що ч.1 ст.514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу.

В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2018 в справі № 243/11704/15-ц).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст. 512 ЦК України).

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійсними.

Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20.)

Судом встановлено, що правовідносини за кредитним договором №809444401, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 виникли 30.09.2023, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином.

Між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" на час укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору.

Таким чином, на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було відсутнє право вимоги до відповідача за зазначеним вище кредитним договором.

Отже, у ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» також було відсутнє право на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли.

Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 по справі № 914/868/17).

При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Отже, позивачем не доведений факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №809444401 від 30.09.2023 від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс", відповідно, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", відповідно, та від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС".

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведений факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс", наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 по справі №916/2040/20).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав з боку відповідача та наявність у нього права звернення до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №809444401 від 30.09.2023, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.141,259,263,265,268,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р.Є. Дубовик