11.09.2025 Справа № 367/9374/23
унікальний № 367/9374/23
провадження № 2/756/253/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжята за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту припинення шлюбуних відносин та стягнення грошових коштів,-

встановив:

До суду із позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, в якому просить визнати за позивачем у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; частину нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ; частину квартири АДРЕСА_3 ; частину квартири АДРЕСА_4 ; 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 ; частину автомобіля NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Стягнути з ОСОБА_2 частину коштів за розпискою в розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) доларів США, що у еквіваленті станом на 07.11.2023року становить 540 639 (п`ятсот сорок тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 00 копійок. Визнати за відповідачем у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на: частину квартири АДРЕСА_1 ; частину нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ; частину квартири АДРЕСА_3 ; частину квартири АДРЕСА_4 ; частину квартири АДРЕСА_5 ; частину автомобіля NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.07.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10.08.2023 розірвано. Під час шлюбу, подружжям за спільні кошти останніх було придбано масив спільного майна, а саме квартира АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер об`єкта 108, право власності на яку зареєстровано 26.10.2019 за ОСОБА_2 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49423459 від 30.10.2019, ОСОБА_3 , Озерська сільська рада, Бородянського району, Київської області; нежитлове приміщення № 213, загальною площею 4 кв.м., за адресою АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер 108, право власності на яке зареєстровано 27.09.2019 за ОСОБА_2 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49044077 від 07.10.2019, ОСОБА_3 , Озерська сільська рада, Бородянського району, Київської області; квартира АДРЕСА_8 ; реєстраційний номер 108, право власності на яку зареєстровано 27.09.2019 за ОСОБА_2 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49043973 від 07.10.2019, ОСОБА_3 , Озерська сільська рада, Бородянського району, Київської області; квартира АДРЕСА_9 ; реєстраційний номер 108, право власності на яку зареєстровано 26.09.2019 за ОСОБА_1 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49422786 від 30.10.2019, ОСОБА_3 , Озерська сільська рада, Бородянського району, Київської області; квартира АДРЕСА_10 ; реєстраційний номер 000, право власності на яку зареєстровано 12.06.2019 за ОСОБА_1 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47320405 від 12.06.2019, приватним нотаріусом Сингаївською Світланою Олександрівною, Київський міський нотаріальний округ, місто Київ, автомобіль NISSAN QASHQAI реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано 16.10.2019 за ОСОБА_4 , номер об`єкта НОМЕР_3.Боргове зобов`язання за розпискою в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

Однак, після розірвання шлюбу позивач та відповідач не можуть знайти спільної згоди щодо добровільного поділу спільного майна подружжя. За таких обставин, позивач змушений звернутися за захистом свої прав до суду, так як, врегулювати даний спір в досудовому порядку не представляється можливим.

12.04.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у відповідності до якого ОСОБА_2 в повному обсязі не визнає позовні вимоги, оскількивважає, що запропонований позивачем спосіб поділу майна є неефективним способом захисту цивільного права, який не відповідає інтересам ні позивача, ні відповідачки. В результаті поділу об`єкта спільного майна подружжя на рівні частки, створюється неможливість подальшого реального практичного використання/розпорядження своєю часткою одним із подружжя, що призведе до наступних судових спорів. Тому найбільш ефективним способом захисту прав сторін у даній справі є поділ майна у наступному порядку:визнати за відповідачкою право власності на: квартиру АДРЕСА_11 (вартість 2006250,00 грн), нежитлове приміщення №213, пл. 4 кв.м., АДРЕСА_7 (вартість 180000,00 грн), квартира АДРЕСА_12 (вартість 2714060,00 грн).Визнати за позивачем право власності на: квартиру АДРЕСА_13 (вартість 1842188,00 грн), квартиру АДРЕСА_14 , площа 50,7 кв.м., АДРЕСА_15 (вартість 2805509,00 грн.,авто Nissan Qashqai (вартість 365000,00 грн.). Таким чином, у власності відповідачки залишається майно вартістю 4900310 грн.( 2006250,00 грн + 180000,00 грн + 2714060,00 грн). У власності позивача залишається майно вартістю 5012697,00 грн (1842188,00 грн +2805509,00 грн. + 365000,00 грн). Різниця у вартості майна 5012697,00 грн - 4900310 грн = 112387 грн. Позивач стверджує, що в період перебування сторін в шлюбі отримано в борг кошти сумою 15000 доларів США на лікування, що підтверджується відповідною розпискою, однак дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки розписка про позику датована 29 липня 2023 року. Станом на вказану дату позивач та відповідач вже тривалий час проживали окремо, спільного господарства не вели, сімейного життя та шлюбних стосунків не підтримували. Рішенням Ірпінського міського суду від 10.08.2023 у справі №367/3940/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, шлюб між ним та ОСОБА_2 розірваний. При цьому, у зазначеному рішенні суд констатовано, що: «протягом тривалого часу життя з відповідачем погіршилося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові. Сторони разом не проживають близько року, спільного господарства не ведуть, сімейного життя, шлюбних стосунків не підтримують». Вказані формулювання судом взято з позовної заяви, яка надійшла до Ірпінського міського суду 06.06.2023. Датована позовна заява про розірвання шлюбу 31.05.2023. Отже, позивач підтвердив, що станом на 31.05.2023 він не проживав із відповідачкою близько року. Оскільки позика була отримана позивачем після фактичного припинення шлюбних відносин - кошти отримані за розпискою не могли бути використані в інтересах сім`ї. Тому, боргові зобов`язання позивача за вищевказаною розпискою поділу між сторонами не підлягають. Окрім того позивачем не зазначено про ще один об`єкт, який подружжям набуто за час шлюбу. 10.11.2018 між ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладений попередній договір №2/16/3 купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_16 . Пунктом 2.4. попереднього договору №2/16/3 визначено, що вартість об`єкту становить 425810,00 грн. Пунктом 3.1. Попереднього договору №2/16/3 сторони погодили, що в підтвердження наміру придбати обєкт, та з метою забезпечення оформлення договору купівлі-продажу (Основного договору), покупець передав, а продавець прийняв до підписання цього договору грошові кошти в сумі 425810 (чотириста двадцять п`ять тисяч вісімсот десять) гривень 00 коп. Акт приймання-передачі гарантійних платежів (Додаток №2 до Попереднього договору) свідчить про те, що Покупець передав, а Продавець отримав гарантійні платежі в сумі 425810 грн.В подальшому відповідачці від представника позивача стало відомо про відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_17 . У пропозиції представника позивача про поділ майна подружжя зазначено про те, що 03.04.2023 року попередній договір було розірвано, майнові права було передано 3-тій особі. Сума коштів, отриманих за передачу майнових прав 11.000 дол. США. Жодних доказів на підтвердження відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_17 та отримання коштів в сумі 11000 дол. США не надано. Відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_17 відбулося без відома та згоди іншого співвласника - ОСОБА_2 та не в інтересах сім`ї, у зв`язку з чим відповідачка має намір подати позов про визнання договору про відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_17 недійсним. Також грошові кошти, які були внесені за час зареєстрованого шлюбу та обліковуються на розрахунковому рахунку, є спільним майном подружжя, а тому підлягають поділу між подружжям, незалежно від того, чиї це кошти. Таким чином даний позов не підлягає задоволенню, а поділ майна необхідно провести виснанням права власності на об`єкти нерухомого та рухомого майна в натурі.

Відповідачем подано зустрічний позов про поділ майна подружжя.

В обгрунтування позовних вимог за зустрічним позовом відповідач з урахуванням заяви про уточнення предмету позову просила встановити факт припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 02 березня 2022 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину грошових коштів, що становить 212905,00 грн, отримані відповідачем у зв`язку з розірванням попереднього договору №2/16/3 від 10.11.2018.

01.05.2024 представником позивача за первинним позовом подано відповідь на відзив відповідно до якого, позивач зазначає, що на даний час між позивачем та відповідачем відсутня згода на поділ майна, то запропонований ним варіант є єдиним можливим варіантом, який може бути досягнутий в судовому засіданні за відсутності погодження між сторонами. Окрім того позивач категорично заперечує проти передачі йому транспортного засобу у власність з виплатою відповідної компенсації відповідачеві, оскільки йому не відомо місцезнаходження транспортного засобу так як він зареєстрований на праві власності та перебуває у володіння та користуванні відповідача.

12.11.2024 позивачем за первинним позовом до суду надано відзив на зустрічну позовну заяву відповідно до якого просив відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки ним дійсно було підписано з ОСОБА_5 попередній договір № 2/16/3 від 10.11.2018 року щодо купівлі квартири АДРЕСА_18 . 03.04.2023 року між продавцем - ОСОБА_5 рівною та покупцем - відповідачем було укладено договір про розірвання попереднього договору № 2/16/3 від 10.11.2018 року. Усі кошти, які були отримані продавцем за попереднім договором та за наслідками підписання договору про розірвання були повернути відповідачеві у розмірі 425 810,00 грн. Позивач погоджується з відповідачем, що їхні шлюбні відносини з відповідачем припинилися 02.03.2022 року. Однак позивач та відповідач продовжували спілкування, відповідач перераховував позивачеві з дітьми кошти на їх утримання, що в загальному розмірі становить 220 000 гривень. Окрім того позивачу 17.10.2023 року стало відомо, що відповідачка відчужила транспортний засіб без його згоди то вимога про залишення автомобіля за позивачем не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Літвінов Є.В., за первісним позовом позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в зустрічному позові просив відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокат Уманець С.Г. щодо первісних позовних вимог заперечив, позовні вимоги за зустрічним позовом, підтримав повному обсязі та просив їх задовольнити.

Безпосередньо дослідивши докази в справі, заслухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустріного позову відмовити.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

В процесі розгляду даної цивільної справи безспірно з`ясовано, що 31.07.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 серпня 2023 року розірвано.

Під час шлюбу, подружжям було придбано квартира АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер об`єкта 108, право власності на яку зареєстровано 26.10.2019 за ОСОБА_2 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49423459 від 30.10.2019, ОСОБА_3 , Озерська сільська рада, Бородянського району, Київської області.

У відповідності до звіту про оцінку майна від 01.09.2023 року про оцінку нерухомого майна, вартість квартири, становить 2 006 250,00гривень. (а.с.27-37).

Нежитлове приміщення № 213, загальною площею 4 кв.м., за адресою АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер 108, право власності на яке зареєстровано 27.09.2019 за ОСОБА_2 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49044077 від 07.10.2019, ОСОБА_3 , Озерська сільська рада, Бородянського району, Київської області.

У відповідності до звіту про оцінку майна від 01.09.2023 року про оцінку нерухомого майна, вартість квартири, становить 180 000,00гривень. (а.с.38-47).

Квартира АДРЕСА_8 ; реєстраційний номер 108, право власності на яку зареєстровано 27.09.2019 за ОСОБА_2 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49043973 від 07.10.2019, ОСОБА_3 , Озерська сільська рада, Бородянського району, Київської області.

У відповідності до звіту про оцінку майна від 01.09.2023 року про оцінку нерухомого майна, вартість квартири, становить 2714060,00гривень. (а.с.48-57).

Квартира АДРЕСА_9 ; реєстраційний номер 108, право власності на яку зареєстровано 26.09.2019 за ОСОБА_1 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49422786 від 30.10.2019, ОСОБА_3 , Озерська сільська рада, Бородянського району, Київської області.

У відповідності до звіту про оцінку майна від 01.09.2023 року про оцінку нерухомого майна, вартість квартири, становить 1842188,00гривень. (а.с.58-67).

Квартира АДРЕСА_10 ; реєстраційний номер 000, право власності на яку зареєстровано 12.06.2019 за ОСОБА_1 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47320405 від 12.06.2019, приватним нотаріусом Сингаївською Світланою Олександрівною, Київський міський нотаріальний округ, місто Київ.

У відповідності до звіту про оцінку майна від 01.09.2023 року про оцінку нерухомого майна, вартість квартири, становить 2805509,00гривень. (а.с.68-77).

Автомобіль NISSAN QASHQAI реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано 16.10.2019 за ОСОБА_4 , номер об`єкта НОМЕР_3 .

У відповідності до звіту про оцінку майна від 01.09.2023 року про оцінку транспортного засобу, вартість автомобіля марки NISSAN QASHQAI реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , 2008 року випуску, становить 365000,00 (а.с.78-96).

Вище перелічене майно, відповідно до ст.60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а враховуючи те, що дане спільне майно є неподільними речами та беручи істотні умови такі як дійсне (реальне) використання за виробничими та побутовими потребами транспортних засобів та інших об`єктів власності подружжя, тому суд здійснює поділ спільного майна подружжя, 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; частину нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ; частину квартири АДРЕСА_3 ; частину квартири АДРЕСА_4 ; 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 ; частину автомобіля NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Визнати за відповідачем у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на: частину квартири АДРЕСА_1 ; частину нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ; частину квартири АДРЕСА_3 ; частину квартири АДРЕСА_4 ; частину квартири АДРЕСА_5 ; частину автомобіля NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідачем за первинним позовом в ході розгляду справи не спростовано оцінку вартості майна, та будь-яких доказів на підтвердження іншої ринкової вартості майна суду надано не було.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц (провадження № 61-6575св19) зазначено, що аналіз статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який зазначено в первісному позові та в зустрічному позові, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 23 лютого 2022 року у справі № 496/1069/18 (провадження № 61-20433св21).

У ході судового розгляду у справі стороною позивача за первісним позовом надано до суду належний та допустимий доказів, який б беззаперечно підтверджує, що боргове зобов`язання в розмірі 15 000,00 доларів США, були отримані ОСОБА_1 29.07.2023року, тобто подружжям за час шлюбу.

Як встановлено в судовому засіданні Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 серпня 2023 року розірвано. Однак позивач та відповідач продовжували спілкування, відповідач перераховував позивачеві з дітьми кошти на їх утримання, що в загальному розмірі становить 220 000 гривень.

Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. ст. 65 СК України).

При укладанні договору позики одним з подружжя згідно положень ст. 1046 ЦК України отримання згоди другого подружжя не потрібне. Договір позики не належить до договорів, які передбачені в ст. 65 СК України, в якій йдеться про правочини щодо спільного майна подружжя. Це пояснюється тим, що укладення договору позики не стосується спільного майна подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Для правильного вирішення справи суди повинні встановити, за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення їх спільного боргу, чи не вносили сторони свої особисті кошти в рахунок погашення зобов`язань за договорами позики.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16.

Вказане свідчить, що борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, можуть бути враховані при поділі майна подружжя.

Таким чином позовна вимоги про стягнення з ОСОБА_2 частину коштів за розпискою в розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) доларів СІЛА, що у еквіваленті станом на 07.11.2023року становить 540 639 (п`ятсот сорок тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 00 копійок підлягає задоволенню.

Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися.

Вимога зустрічного позову про встановлення факту припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1 . Та ОСОБА_2 з 02.03.2022року не підлягає задоволенню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року №523/14489/15-ц вказано, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

Враховуючи вищевикладене, обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що в даному випадку не є вимогою, яка забезпечить ефективний захист прав у справах саме про поділ майна подружжя, а із урахування мети встановлення такого факту, яка зазначена у позовній заяві, таке визнання може суперечити також правам інших осіб.

Окрім того вимога зустрічного позову про сятгнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину грошових коштів, що становить 212905,00 грн, отримані відповідачем у зв`язку з розірванням попереднього договору №2/16/3 від 10.11.2018 не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що було підписано з ОСОБА_5 рівною попередній договір № 2/16/3 від 10.11.2018 року щодо купівлі квартири АДРЕСА_18 . 03.04.2023 року між продавцем - ОСОБА_5 та покупцем - ОСОБА_1 було укладено договір про розірвання попереднього договору № 2/16/3 від 10.11.2018 року.

Пунктом 2.4. Попереднього договору №2/16/3 визначено, що вартість об`єкту становить 425810,00 грн.

Пунктом 3.1. Попереднього договору №2/16/3 сторони погодили, що в підтвердження наміру придбати об`єкт, та з метою забезпечення оформлення договору купівлі- продажу (Основного договору), Покупець передав, а Продавець прийняв до підписання цього договору грошові кошти в сумі 425810 (чотириста двадцять п`ять тисяч вісімсот десять) гривень 00 коп.

Акт приймання-передачі гарантійних платежів (Додаток №2 до Попереднього договору) свідчить про те, що Покупець передав, а Продавець отримав гарантійні платежі в сумі 425810 грн.

Оскільки 03.04.2023 року між продавцем - ОСОБА_5 рівною та покупцем - відповідачем було укладено договір про розірвання попереднього договору № 2/16/3 від 10.11.2018 року.

Усі кошти, які були отримані продавцем за попереднім договором та за наслідками підписання договору про розірвання були повернути відповідачеві у розмірі 425 810,00 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладених беззаперечно встановлених у ході судового розгляду обставин, суд за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя- задовольнити, а задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту припинення шлюбуних відносин та стягнення грошових коштів -відмовити.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільно нажитого майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_19 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; частину нежитлове приміщення № НОМЕР_5 за адресою АДРЕСА_7 ; частину квартири АДРЕСА_3 ; частину квартири АДРЕСА_4 ; 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 ; частину автомобіля NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В порядку поділу спільно нажитого майна подружжя визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_20 ) право власності на частину квартири АДРЕСА_1 ; частину нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ; частину квартири АДРЕСА_3 ; частину квартири АДРЕСА_4 ; частину квартири АДРЕСА_5 ; частину автомобіля NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_20 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_19 ) частину коштів за розпискою в розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) доларів США, що у еквіваленті станом на 07.11.2023року становить 540 639 (п`ятсот сорок тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_20 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_19 ) судовий збір в розмірі 8052,00гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту припинення шлюбуних відносин та стягнення грошових коштів- відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Луценко