Справа № 128/2672/17
Провадження № 22-ц/801/1977/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 рокуСправа № 128/2672/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю, Голоти Л.О., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, постановлену суддею Вохміновою О.С. в м. Вінниці, повний текст ухвали складено 21 липня 2025 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук Валентин Васильович про заміну сторони виконавчого провадження,

встановив:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив:

- замінити боржника у цивільній справі №128/2672/17 з ОСОБА_4 на його спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

- видати новий виконавчий лист у цій справі у зв`язку із смертю боржника.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року у справі №128/2672/17 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Вказане рішення набрало законно сили 26 червня 2018 року та у подальшому ОСОБА_4 не оскаржувалося.

07 вересня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області у цій справі видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договорами позики від 31 грудня 2012 року, 20 грудня 2013 року в розмірі 118 000 доларів США, що станом на 05 жовтня 2017 року становить еквівалент 3 163 438, 99 грн, а також суму боргу за договором позики від 26 вересня 2017 року в розмірі 23 500 грн.

13 листопада 2023 року на підставі виконавчого листа, виданого 07 вересня 2018 року, приватним виконавцем Собчуком В.В. відкрито виконавче провадження №73317746, де боржником є ОСОБА_4 ..

Однак, відповідно до листа приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу від 30 квітня 2025 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його смерті у права спадкоємців вступили: дочка померлого ОСОБА_3 та син померлого ОСОБА_2 ..

Тому заявник вважає, що на підставі ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» наявні підстави для заміни сторони її правонаступником.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2025 року у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення заяви.

У скарзі зазначає, що судом першої інстанції невірно встановлено, що про прийняття спадщини він дізнався із заяви спадкоємців про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, яку він особисто отримав 17 жовтня 2024 року. Вказану заяву із додатками до неї він не отримував, а заперечення на вказану заяву було підготовлено та подано його представником. Представником заінтересованих осіб до заперечення на заяву про заміну сторони виконавчого провадження додано докази надсилання йому заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, однак, поштове відправлення направлено без опису вкладення, що позбавляє можливості встановити зміст відправленого. Таким чином судом не вірно встановлено момент його ознайомлення із фактом відкриття спадщини, колом спадкоємців та прийняття ними спадщини після смерті боржника. Тільки 15 січня 2025 року, зі змісту ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2025 року, в якому судом встановлено факт переходу процесуального правонаступництва до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ст. 55 ЦПК України він дізнався про відкриття спадщини, про коло спадкоємців та про прийняття ними спадщини після смерті боржника.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа №128/2672/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року вказаний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договорами позики від 31.12.2012 року, 20.12.2013 року в розмірі 118 000 доларів США, що станом на 05.10.2017 року становить еквівалент 3 163 438, 99 грн, а також суму боргу за договором позики від 26.09.2017 року в розмірі 23 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договорами позики від 25.03.2011, 26.09.2017 року в розмірі 112 000 доларів США, що станом на 05.10.2017 року становить еквівалент 3 002 586,16 грн (а.с.150 т.1).

Рішення суду набрало законної сили 26 червня 2018 року.

07 серпня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчі листи (а.с.158 т.1).

13 листопада 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73317746 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договорами позики від 31 грудня 2012 року, 20 грудня 2013 року у розмірі 118 000,00 дол. США, що станом на 05 жовтня 2017 року становить еквівалент 3 163 438,99 грн, а також суми боргу за договором позики від 26 вересня 2017 року в розмірі 23 500,00 грн (залишок 3 165 534,96 грн). Стягувачем у даному виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_4 (а.с.222 т.1).

Виконавче провадження №73317746 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості зупинене за заявою ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом заяви про заміну боржника правонаступниками.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.227 т.1).

На підставі заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. заведено спадкову справу № 67/2024.

Відповідно до копії довідки приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. №96/0-16 від 30 квітня 2025 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у права спадкоємців вступили: дочка померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані громадяни по питанню оформлення спадщини не зверталися (а.с.4 т.3).

Оскільки боржник ОСОБА_4 помер, ОСОБА_1 07 травня 2025 року звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Конституція України у частині п`ятій статті 124, статті 129-1 визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання . Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, виконання судового рішення є заключним етапом цивільного процесу щодо захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась до суду за захистом.

Питання процесуального правонаступництва врегульоване частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У частинах першій, другій, п`ятій статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до сформульованих раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17), оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку норми статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з нормами статті 55 ЦПК України.

Водночас як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до законодавства.

Такий висновок про застосування статті 442 ЦПК України викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10.

У даній справі виконавче провадження було відкрито і зупинено приватним виконавцем у зв`язку з розглядом заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У спірних правовідносинах до складу спадщини входить, зокрема, обов`язок з погашення кредитної заборгованості, що належав спадкодавцю ОСОБА_4 за життя. Цей обов`язок не припинився внаслідок смерті боржника та продовжує існувати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі №523/2357/20 дійшла висновку, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим.

При вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником та заміни сторони виконавчого провадження у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам насамперед необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника.

У статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на час смерті ОСОБА_4 ) було передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки зі смертю боржника його грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У пункті 9.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі №523/2357/20 міститься посилання на пункт 117 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, відповідно до якого звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження, слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 ЦК України.

А в пунктах 99-100, 111, 113-114, 117, 158 - 161 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду нагадала її попередній висновок про те, що кредитор може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника (зокрема і заяву про процесуальне правонаступництво чи про заміну сторони виконавчого провадження) лише у межах строків, встановлених статтею 1281 ЦК України.

За таких обставин відповідно до положень статті 1281 ЦК України ОСОБА_1 повинен пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (або ж з дня, коли він дізналася про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину).

У постанові у справі №523/2357/20 Велика Палата Верховного Суду вказала, що підстав для відступу від висновків, зроблених Великою Палатою Верховного Суду у справі №916/617/17, не встановлено.

Отже, висновки суду першої інстанції в цій частині є правильними. Але, взявши до уваги вказані правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у згаданих постановах, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження через недотримання ОСОБА_1 строків пред`явлення до спадкоємців боржника ОСОБА_4 вимог щодо погашення заборгованості, визначених ст.1281 ЦК України.

З таким висновком не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступних обставин.

Суд першої інстанції в судовому рішенні вказує, що ОСОБА_1 дізнався про прийняття спадщини із заяви спадкоємців про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, яку від особисто отримав 17.10.2024.

Аркуші справи, на які вказав суд - це рекомендоване повідомлення про вручення особисто ОСОБА_1 поштового відправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, відлік шестимісячного строку починається з дня коли кредитор дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

У даному випадку строк повинен рахуватись з конкретного дня, коли ОСОБА_1 дізнався про прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

На переконання апеляційного суду, дата, яку взяв за основу суд першої інстанції, є гіпотезою, яка базується на припущенні - припущення, що в цей день ОСОБА_1 дізнався про прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Дійсно, відповідно до рекомендованого листа про вручення поштового відправлення, 17.10.2024 ОСОБА_1 отримав «ухв.+заяву+суд.пов. 28.10.24 11:00» про що свідчать його підпис в рекомендованому повідомленні і вказана в ньому дата отримання.

ОСОБА_1 не спростував цю обставину, тобто не спростував факт отримання документів, і саме документів, які згадуються в рекомендованому повідомленні, а враховуючи дату та час судового засідання, які вказані в ухвалі суду від 01.10.2024 про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (28.10.2024 на 11:00 год) та дату повістки, яка згадується в рекомендованому повідомлені (суд.пов.28.10.24 11:00), апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 отримав саме ті документи, які вказані в згаданому рекомендованому повідомлені.

Однак, дослідивши заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами, апеляційним судом встановлено, що в ній вказується про факт смерті ОСОБА_4 15.12.2023, про подання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 11.09.2024 заяв про прийняття спадщини після смерті батька, і що до спадкоємців перейшли обов`язки щодо погашення боргових зобов`язань перед кредиторами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .. Цією обставиною заявники обґрунтували своє право на звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Серед документів, які стосуються факту смерті та відповідних правових наслідків, і які були додані заявниками до матеріалів зави, наявні заповіт ОСОБА_4 , витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі реєстрація спадкової справи 11.09.2024 та свідоцтво про смерть ОСОБА_4 ..

Серед матеріалів, доданих до заяви, відсутні документи, які б стверджували, що спадкова справа заведена на підставі заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто на стадії подання заяви та прийняття її до розгляду беззаперечних доказів того, що саме заявники прийняли спадщину, у суду не було.

Заперечення на заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами, про які згадує суд першої інстанції, готувались представником ОСОБА_1 - адвокатом Суваловим Валерієм, та були подані 28.10.2024. Але, знову ж таки, заперечення на заяву готувались без наявності в справі згаданих документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 429 ЦПК України, справа за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд, серед інших питань, вирішує питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються та чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

За результатами розгляду справи суд повинен вказати в судовому рішенні на докази наявності обставин, якими обґрунтовуються вимоги заяви.

За відсутності серед доданих до заяви документів, які б беззаперечно стверджували про факт відкриття спадкової справи саме за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджує дійсність статусу заявників як спадкоємців, ці обставини повинен встановити суд при розгляді справи, а відтак, стверджувати, що саме ОСОБА_1 , отримавши копію заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами, знав беззаперечно, що заявники є спадкоємцями, не можливо.

Апеляційний суд звертає увагу, що заперечення адвоката Сувалова В.О., які готувались без наявності доказів, необхідних для підтвердження факту прийняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщини, були подані 28.10.2024 безпосередньо в першому судовому засіданні (відмітка судді «до справи»), але заперечення були подані іншим адвокатом - Чайкою А.О..

У цьому судовому засіданні (відповідно до протоколу судового засідання) представником заявників була подана довідка, видана приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу від 17.10.2024 про коло спадкоємців померлого ОСОБА_4 , якими згідно вказаної довідки є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ..

У судовому засіданні в цей день була оголошена перерва у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги до 28.11.2024.

28.11.2024 представник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, і судом була оголошена перерва до 17.12.2024.

17.12.2024 до суду з`явився інший представник ОСОБА_1 адвокат Сувалов В.О., однак, в цей день судове засідання не відбулось (справа знята з розгляду) через відсутність електроенергії. Судове засідання у справі призначене на 10.01.2025.

10.01.2025, за участю адвоката Сувалова В.О. відбулось остаточне судове засідання, в якому сторони надавали пояснення і досліджувались докази, а також була проголошена вступна та резолютивна частини судового рішення ухвала, якою було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Повний текст ухвали суду був виготовлений 15.01.2025.

Саме з цієї дати ОСОБА_1 вважає початок відліку шестимісячного строку для звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому провадження, адже судом при ухваленні рішення було однозначно встановлено, що на підставі заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватним нотаріусом була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , і те, що процесуальне правонаступництво перейшло до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у даній справі на підставі ст. 55 ЦПК України.

Отже дати, про які вказує суд першої інстанції (17.10.2024 (день отримання заяви) та 28.10.2024 (день подання заперечень на заяву)) не є початком відліку шестимісячного строку, адже ці дати лише припускають можливість обізнаності ОСОБА_1 про факт прийняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщини після смерті боржника, адже беззаперечних доказів, які б стверджували про прийняття спадщини заявниками після смерті боржника у виконавчому провадженні до заяви не було додано, а лише заявниками констатувався цей факт, який суд повинен перевірити при розгляді заяви по суті. Заперечення на заяву готувались теж без наявності таких доказів. При цьому, норми ст. 1281 ЦК України не містять таких формулювань як «міг дізнатись», а змушують суд чітко встановити день, коли кредитор дізнався про факт прийняття спадщини, чи факт отримання свідоцтва про право на спадщину.

Порядок та черговість прийняття участі адвокатів представників ОСОБА_1 (заперечення на заяву готував ОСОБА_8 , а подав їх в судому засіданні ОСОБА_9 ; в єдиному судовому засіданні, в якому надавались пояснення та досліджувались докази, вже приймав участь ОСОБА_8 ) не можуть стверджувати про обізнаність ОСОБА_1 про прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і який з днів (дати судових засідань) стверджує про день такої обізнаності, встановити не можливо через ці самі припущення.

Таким днем, на переконання апеляційного суду, є день отримання ОСОБА_1 , як кредитором, копії повного судового рішення, яким беззаперечно встановлено, хто є спадкоємцем боржника у виконавчому провадженні, та встановлено інші обставини з цих питань, що і відображено в ухвалі суду першої інстанції, якою відмовлено в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Заява ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні подана 07.05.2025, тобто в межах шестимісячного строку, необхідного для цього.

Відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

У п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України зазначено, що підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції залишатися в силі не може та підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

При цьому, підстав замінювати боржника у цивільній справі, про що клопоче заявник не має, оскільки встановлено, що виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні і наразі виконавче провадження зупинено, тобто процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, відтак наявні підстави для заміни сторони саме виконавчого провадження. При цьому, за обставин даної справи, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

Крім того, відсутні також і правові підстави для задоволення вимоги про видання нового виконавчого листа у цій справі, оскільки законодавство не передбачає видачу нового виконавчого листа у зв`язку із смертю боржника у виконавчому провадженні чи при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала суду про заміну сторони виконавчого провадження є підставою для винесення виконавцем своєї постанови про заміну сторони виконавчого провадження (пункт 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук Валентин Васильович про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити частково.

Замінити сторону виконавчого провадження №73317746, а саме божника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з виконання виконавчого листа №128/2672/17, виданого 07 серпня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області, на його правонаступників: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення..

Повний текст ухвали складено 18 вересня 2025 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

Л.О. Голота