СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/11/25
ун. № 759/5005/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

за участю секретаря Лавриненко Т.С.,

скаржника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції скаргу боржника ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , на дії, рішення, бездіяльність (повідомлення) старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лукашової О.М.,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2024 боржник ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на дії, бездіяльність та рішення старшого держаного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лукашової О.М., в якій просить зупинити дію оскаржуваної постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 22.01.2024, а також визнати таку постанову неправомірною та скасувати (т. 4 а.с. 1-9).

Дана скарга обґрунтовується тим, що 12.01.2024 головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Соколовою Ю.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3

22.01.2024 старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лукашовою О.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №73796225.

Скаржник вважає, що така постанова від 22.01.2024 винесена неуповноваженою особою, оскільки в рамках даного виконавчого провадження відсутні будь-які постанови чи доручення керівника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про передачу матеріалів провадження від виконавця Соколової Ю.С. до виконавця Лукашової О.М. Крім того, в матеріалах провадження також відсутня постанова державного виконавця Лукашової О.М. про прийняття даного виконавчого провадження.

Відсутність таких передавальних документів в рамках даного провадження підтверджується й відсутністю їх у Автоматизованій системі виконавчого провадження за допомогою ідентифікатора доступу.

Разом з тим, наразі дитина проживає з ним, а тому, перерахування на рахунок його матері (стягувача) аліментів суперечить інтересам дитини, оскільки аліменти є власністю дитини, а не його матері.

Враховуючи наведене, належним способом усунення допущених порушень та відновлення прав боржника ОСОБА_1 є саме скасування такої постанови.

У свою чергу, 29.03.2024 до суду надійшли письмові заперечення державного виконавця Лукашової О.М., а яких остання вказує, що 10.01.2024 до відділу надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2019 у справі №759/5005/19.

12.01.2024 головним державним виконавцем Соколовою Ю.С. внесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №73796225).

З 18.01.2024 виконавець Соколова Ю.С. перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами.

Посилаючись на Наказ Мін`юсту №2432-5 від 05.08.2016 «Про затвердження Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження», Лукашова О.М. вказує, що рішення про взаємозамінність державних виконавців приймає керівник органу державної виконавчої служби та вносить таку інформацію до Системи. Згідно з графіком взаємозаміни державних виконавців Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.09.2023 ОСОБА_4 у першу чергу замінює державний виконавець Лукашова О.М.

Крім того, на підставі наведеного нормативного акту здійснюється передача незавершених виконавчих проваджень від держаного виконавця, який відсутність, до взаємозамінного виконавця, про що у Системі формується акт. Так, відповідно до акту прийому-передачі незавершених виконавчих проваджень від 18.01.2024 виконавче провадження №73796225 передано старшому державному виконавцю Лукашовій О.М.

З метою виконання вимог закону та виконавчого листа, виданого Святошинським районним судом м. Києва 10.04.2019, державним виконавцем Лукашовою О.М. вживалися заходи для досягнення цілей виконавчого провадження, зокрема, шляхом винесення постанови від 22.01.2024 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2024 для розгляду даної скарги визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Сенька М.Ф.

24.07.2025 скаржник ОСОБА_1 заявив відвід головуючому судді Сеньку М.Ф,, який ухвалою від 01.08.2025 було задоволено.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2025 для розгляду даної скарги визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О.

Ухвалою суду від 01.09.2025 головуючий суддя Петренко Н.О. задовольнила заяву про самовідвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 для розгляду даної скарги визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.

05.09.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшли письмові заперечення стягувача ОСОБА_2 , в яких остання вказує, що 03.07.2025 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, п. 2 якої визначено припинити чинність постанови від 22.01.2024 року. З огляду на наведене, відсутність предмет спору, а саме провадження підлягає закриттю.

Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу, що постанова від 22.01.2024 є стандартним виконавчим документом, її зміст відповідає вимогам закону. Остання була скерована за місцем роботи боржника для виконання завдань виконавчого провадження та вимог судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2019 року.

Твердження скаржника ОСОБА_1 стягувач просить оцінювати критично з огляду на те, що державний виконавець Лукашова О.М. діяла від імені державного органу, а тому, була уповноважена на винесення такої постанови, яка в силу закону, підлягає виконанню. Водночас, доводи, викладені у скарзі, не є достатніми для прийняття судом рішення про скасування постанови від 22.01.2024, а тому, стягувач Лало В.Л. просить відмовити у задоволенні такої скарги.

Також самостійною підставою для відмови у задоволенні даної скарги стягувач вказує пропущення скаржником строку для подачі даної скарги та відсутність ініціювання питання про поновлення процесуального строку. Постанова державного виконавця Лукашової О.М. винесена 22.01.2024 була того ж дня скерована виконавцем боржнику у системі «Електронний суд». Таким чином, твердження скаржника про те, що він отримав копію оскаржуваної постанови лише 01.02.2024 не відповідає дійсності, а процесуальний строк вважається пропущеним без поважних причин.

У судовому засіданні 09.09.2025 скаржник Лало В.В. заявив відвід головуючій судді Єросовій І.Ю., у задоволенні якого ухвалою суду від 09.09.2025 було відмовлено.

По суті скарги скаржник ОСОБА_1 зазначає, що потреба у розгляді даної скарги не відпала. Однак, за браком часу та з огляду на його зайнятість просить розглядати скаргу без його участі. Впевнений, що рішення буде не на його користь, оскільки у суду є домовленість зі стягувачем.

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримує скеровані до суду заперечення та просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Лукашової О.М. від 22.01.2024 року. Крім того, зауважує, що процесуальна поведінка скаржника свідчить про відсутність у нього інтересу у розгляді даної скарги.

Суд, вивчивши доводи сторін провадження, дослідивши наявні у розпорядженні матеріали провадження, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Першочергово суд вважає за необхідне з`ясувати питання щодо дотримання скаржником процесуальних строків для звернення до суду із даною скаргою.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

В силу ч. 1 ст. 448 ЦПК України, уповноваженим для розгляду таких скарг судом є суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Скаржник ОСОБА_1 на підтвердження дотримання процесуальних строків звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Лукашової О.М. від 22.01.2024 долучає копію поштового відправлення №219, зі змісту якого вбачається, що оскаржувана постанова була скерована боржника на його поштову адресу 24.01.2024 року.

Перевіривши відомості із трекінгу укрпошти, судом встановлено, що таке відправлення було отримане боржником Лалом 01.02.2024, а відтак, строк звернення скаржника із даною скаргою не пропущений.

Разом з тим, суд звертає увагу, що доводи стягувача Лало В.Л. про те, що боржником було отриману таку постанову у системі «Електронний суд» не підтверджуються жодними доказами.

Крім того, суд звертає увагу на помилковість тверджень стягувача ОСОБА_2 про те, що пропуск строку для звернення із даною скаргою є самостійною підставою для відмови у задоволенні скарги, оскільки відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 449 ЦПК України у разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

За таких обставин, суд, враховуючи положення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доходить висновку про те, що Лало В.В. доведено, що він дотримався вимог закону під час реалізації права на оскарження постанови державного виконавця Лукашової О.М.

Також суд не бере до уваги доводи стягувача Лало В.Л. про те, що в рамках даного судового провадження відсутній предмет спору. Необхідно зазначити, що формулювання «відсутній предмет спору» стосується лише розгляду цивільних справ за позовними заявами і є підставою для закриття провадження (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України). Водночас, такий вираз не може використовуватися після розгляду справи по суті та ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, під час виконання судового рішення.

Також суд вважає помилковими доводи стягувача, що винесена постанова державним виконавцем Пономаренко А.С. від 03.07.2025 скасовує постанову державного виконавця Лукашової О.М. від 22.01.2024, оскільки в ній міститься вказівка на припинення чинності раніше винесеної постанови. Суд звертає увагу, що чинним виконавчим законодавством не передбачено можливості зазначення виконавцем у постанові пункту, яким припиняється чинність іншої постанови в рамках одного виконавчого провадження. Водночас, із аналізу двох постанов встановлено, що постанова від 03.07.2025 є уточнюючою стосовно суми заборгованості до тієї, що була винесена 22.01.2024, та скерована за місцем роботи боржника з метою здійснення відрахувань для погашення ним заборгованості зі сплати аліментів.

Щодо розгляду скарги по суті суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Із матеріалів справи вбачається, що 12.01.2024 головним державним виконавцем Соколовою Ю.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73796225.

З 18.01.2024 остання перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами.

У свою чергу, 22.01.2024 державним виконавцем Лукашовою О.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 14 Розділу ІІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 №2432/5, рішення про взаємозамінність державних виконавців приймає керівник органу державної виконавчої служби та вносить таку інформацію до Системи.

Повноважність державного виконавця Лукашової О.М. в рамках даного виконавчого провадження виникла на підставі графіку взаємозаміни державних виконавців Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), затвердженого начальником відділу Василевським А.М. 13.09.2023 року.

Крім того, згідно з приписами п. 15 вищезазначеного Положення у разі внесення до Системи інформації про заплановану відсутність державного виконавця Системою в перший робочий день такої відсутності державного виконавця забезпечується передача незавершених виконавчих проваджень іншому державному виконавцю відповідно до взаємозамінності, про що державним виконавцем, якому передані виконавчі провадження, за допомогою Системи формується акт.

Державним виконавцем Лукашовою О.М. до своїх заперечень долучено копію акта прийому-передачі незавершених виконавчих проваджень між державними виконавцями Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.01.2024, з якого судом встановлено, що даним актом передано державному виконавцю Лукашовій О.М. від головного державного виконавця Соколової Ю.С. незавершене виконавче провадження №73796225 (порядковий номер 727).

У своїй скарзі Лало В.В. посилається на відсутність у матеріалах виконавчого провадження постанови або доручення керівника відділу державної виконавчої служби про передачу матеріалів виконавчого провадження виконавця Лукашовій О.М., однак, суд звертає увагу, що законодавством не передбачено вирішення питання про передачу матеріалів незавершеного виконавчого провадження від одного виконавця іншому шляхом винесення керівником окремої постанови чи видачі документа у вигляді доручення. Із Положення вбачається, що конкретна форма документа, яким визначається виконавець, котрий буде замінювати вибулого, чітко не закріплена.

Крім того, Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження не передбачає винесення виконавцем, у провадження якого надійшло незавершене виконавче провадження від взаємозамінного виконавця, окремої постанови, якою засвідчується факт його прийняття, а така передача матеріалів оформлюється саме актом.

Таким чином, доводи скаржника ОСОБА_1 в частині відсутності у ОСОБА_5 повноважень на винесення постанови про звернення стягнення на його доходи не відповідає дійсності та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Щодо тверджень скаржника про те, що наразі ОСОБА_3 (син) проживає з батьком ( ОСОБА_1 ), а тому стягнення із нього аліментів на користь стягувача ( ОСОБА_2 ) є неправомірним, суд вважає за необхідне зауважити, що дане питання неодноразово було предметом розгляду судом, за результатами якого встановлено наявність судового рішення, згідно з яким судом ухвалено визначення проживання дитини із матір`ю. Таким чином, твердження скаржника про те, що фактично дитина проживає з ним не скасовують вимоги судового рішення, не змінюють його, та не надають можливості не виконувати вимоги суду щодо сплати аліментів на дитину. Крім того, суд погоджується із доводами стягувача, що таке твердження ОСОБА_1 не знайшло свого підтвердження належними та достатніми доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що скаржником ОСОБА_1 не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б свідчили, що винесення державним виконавцем Лукашовою О.М. постанови від 22.01.2024 виходило за межі повноважень останньої, а також порушувало права скаржника, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги боржника ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , на дії, рішення, бездіяльність (повідомлення) старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лукашової О.М.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 83, 95, 120-124, 126, 127, 258, 260, 261, 352, 353, 447-1-451 ЦПК України, Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу боржника ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , на дії, рішення, бездіяльність (повідомлення) старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лукашової О.М. залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали буде складено 12 вересня 2025 року.

Суддя І.Ю.Єросова