Номер провадження: 2/205/3534/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з червня 2006 року по грудень 2008 року. Від шлюбних стосунків мають дитину, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син є повнолітнім, однак, навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Сєверодонецького політехнічного фахового коледжу Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля», денної форми навчання, і потребує матеріальної допомоги.

У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її, ОСОБА_1 , користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до закінчення сином навчання, але не більше як досягнення ним двадцяти трьох років.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі через його безпідставність, необґрунтованість, а також, через те, що даний позов не підкріплений належними доказами, і ґрунтується виключно на припущеннях позивача, без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору та бажанні отримати незаконну матеріальну вигоду.

Позивач ОСОБА_1 надіслала до суду відповідь на відзив, в якій просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач має можливість витрачати значні кошти на інші цілі, але свідомо уникає виконання прямого обов`язку щодо утримання своєї дитини.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві названа сторона зазначає про повне підтримання позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за її відсутності.

Відповідач також подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві названа сторона просить суд у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2006 року по 30.12.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.06.2006 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 09.01.2014 року.

Судом також встановлено, що від сумісного подружнього життя сторони мають дитину: повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 09.10.2006 року.

Судовим розглядом також встановлено, що ОСОБА_3 досяг повноліття, однак, здійснює навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Сєверодонецького політехнічного фахового коледжу Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля», денної форми навчання, дата вступу 01.09.2025 року, передбачене закінчення навчання 30.06.2028 року, що також підтверджується довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань знань від 15.08.2025 року.

Так само судом встановлено, що відповідач є працездатної особою, проходить службу у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим отримує періодичний щомісячний дохід у вигляді заробітної плати середньомісячний розмір нарахування якої становить 34 179 грн. 58 коп. (за період: січень 2025 червень 2025).

Також матеріалами справи підтверджено, що відповідач має статус пенсіонера, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Луганській області у зв`язку із чим отримує пенсію, середньомісячний розмір нарахування якої дорівнює 13 051 грн. 20 коп. (за період: січень 2025 червень 2025).

При цьому доказів наявності аліментних зобов`язань відповідача перед іншими особами матеріали справи не містять.

Оскільки сторона позивача наполягає на неналежному виконанні відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо утримання повнолітньої дитини, яка потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а відповідач заперечує наявність такого обов`язку, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України.

Згідно ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналогічні за своїм змістом висновки викладені у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно яких обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В даному випадку, судом встановлено, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є спільною дитиною сторін, досяг повноліття, але не досяг 23 річного віку, і він продовжує навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Сєверодонецького політехнічного фахового коледжу Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля», денної форми навчання, дата вступу 01.09.2025 року, передбачене закінчення навчання 30.06.2028 року, у зв`язку із чим і потребує матеріальної допомоги.

Так само судом встановлено, що відповідач отримує періодичний дохід у вигляді заробітної плати, середньомісячний розмір якої становить 34 179 грн. 58 коп. (за період: січень 2025 червень 2025) та пенсії, середньомісячний розмір нарахування якої дорівнює 13 051 грн. 20 коп. (за період: січень 2025 червень 2025).

Таким чином, з огляду на розмір встановленого прожиткового мінімуму для повнолітніх працездатних осіб ( з 01.01.2025 3 028 грн. 00 коп.), сукупний розмір отриманого відповідачем доходу, суд доходить висновку про наявність у батька дитини можливості надавати таку допомогу.

Відтак, суд доходить висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання їх спільного із позивачем повнолітнього сина.

Щодо розміру аліментів, які мають стягуватись, суд зазначає про наступне.

Суд зазначає, що з огляду на встановлені доходи відповідача у вигляді заробітної плати, та пенсії, розмір аліментів, які просить стягнути позивач у розмірі 1/4 частки від сукупного доходу відповідача, буде дорівнювати майже 10 000 грн. 00 коп., що майже втричі перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, в контексті даного спору, обов`язковою умовою для стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі, є подання з боку позивача доказів, що підтверджували б необхідність витрат, які б були пов`язані саме із навчанням дитини, у їх відповідному грошовому еквіваленті.

Суд звертає увагу, що заявляючи позовну вимогу про стягнення аліментів у такому розмірі стороною позивача не надано будь-яких доказів, які б відповідали встановленим процесуальним законом критеріям достатності, допустимості та належності на підтвердження наявної потреби у повнолітньої дитини отримувати аліменти у такому розмірі, як від частини з усіх видів його заробітку (доходу) батька, щомісячно на утримання повнолітньої дитини.

Суд вказує, що аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, що пов`язані із її навчанням, й не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів.

Так само, згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, а тому позивач, як мати, теж має брати участь в матеріальному забезпеченні дитини, не покладаючи такий обов`язок виключно на відповідача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, зокрема підтверджене матеріальне становища платника аліментів, та беручи до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд визначає розмір аліментів на дитину, з батька у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, у розмірі 1/9 частини з усіх видів його заробітку (доходу) батька, щомісячно.

Вищевказаний розмір визначених судом аліментів у вигляді 1/9 від частки доходу та заробітку відповідача фактично перевищує прожитковий мінімум для повнолітньої особи, відповідає законодавчо закріпленій концепції необхідної участі обох батьків в утриманні дитини (ст.51,52 Конституції України), і у випадку виконання обома батьками такого батьківського обов`язку має на достатньому рівні забезпечити потреби дитини, що продовжує навчання.

Такий висновок суду ґрунтується також на нормах ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991p. та набула чинності для України 27.09.1991 pоку) відповідно до яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У зв`язку із чим, враховуючи вказані обставини, у том числі, матеріальний стан відповідача, його стан здоров`я, спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу, волевиявлення позивача на отримання аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини, а також враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/9 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2024 року, і до моменту досягнення сином двадцяти трьох років або завершення навчання (в залежності від того, яка подія наступить першою).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, такий обов`язковий платіж підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 1 211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 24, 55, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дитини задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти у розмірі 1/9 частини з усіх видів його заробітку (доходу) батька, щомісячно на утримання повнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 30 жовтня 2024 року і до моменту досягнення сином двадцяти трьох років або завершення навчання (в залежності від того, яка подія наступить першою).

3. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі

1 211 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан