РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Солом`янський районний суд міста Києва

головуючого судді: Букіна О.М.

при секретарі: Черчукан В.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача 3 - Васечка Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу а позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж Інструмент», ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж Інструмент», ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно з якою позивач, просить суд :

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_2 невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 83 507 грн 54 коп.

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_2 пеню у розмірі 3 739 грн. 73 коп, 3% річних у розмірі 4 891 грн 65 коп, втрати від інфляції у розмірі 2 162 грн 61 коп.

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (Код ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пеню у розмірі 3 739 грн 73 коп, 3% річних у розмірі 4 891 грн 65 коп., втрати від інфляції у розмірі 2 162 грн 61 коп.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.11.2022 року, орієнтовно о 12:40 год. на а/д М06 Київ-Чоп, 616 км. +300 м., водій ОСОБА_3 (далі - Відповідач-3), керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_2 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «ВМW 420і», р.н. НОМЕР_3 , належного на праві приватної власності ОСОБА_2 , який зупинився попереду. Після чого «ВМW 420і», р.н НОМЕР_3 по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом «Subaru Outback», р.н НОМЕР_4 , який зупинився попереду, після чого останній здійснив зіткнення з транспортним засобом «КІА Sportage» р.н НОМЕР_5 .

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.01.2023 у справі №456/3970/22, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано ОСОБА_3 та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована відповідно до полісу № 206873128, виданого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група».

Позивач, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до Страховика цивільно-правової відповідальності Відповідача, надавши всі документи передбачені ст. 35 Закону, в тому числі і заяву на виплату страхового відшкодування.

Окрім цього, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як водія транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» р/н НОМЕР_2 була забезпечена за Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №97-1309-21-01006 від 18.11.2021 року з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб у розмірі 500 000 грн. 00 коп. Загальний ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 630 000 грн. 00 коп.

За результатами розгляду поданих документів, ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснили виплату страхового відшкодування у сукупному розмірі 546 492 грн 46 коп.

Не погоджуючись з розміром отриманого страхового відшкодування, ОСОБА_5 звернулася до СОД ФОП ОСОБА_6 з метою визначення об`єктивної і незалежної вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «ВМW 420і», р/н НОМЕР_3 .

Відповідно до Висновку №499/11-22 від 30.11.2022, вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «ВМW 420і», р/н НОМЕР_3 становить 841 367 грн 30 коп, із яких: вартість відновлювального ремонту - 785 774 грн 29 коп, ВТВ - 55 593 грн 01 коп.

Таким чином, Позивач вважає, що з Відповідача-1 підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування у розмірі 83 507 грн 54 коп.

Відповідно до Постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.01.2023 у справі №456/3970/22, ОСОБА_3 працює водієм у ТОВ «Престиж Інструмент».

Враховуючи те, що Відповідач-3 є особою, внаслідок неправомірних дій якої було завдано майнову шкоду Позивачеві, враховуючи положення ч. 1 ст. 1172 ЦК України, про те, що шкода завдана працівником під час виконання його трудових обов`язків відшкодовується роботодавцем, то Позивач вважає, що з Відповідача-2 та Відповідача-3 підлягає стягненню різниця між розміром матеріальної шкоди та розміром отриманого страхового відшкодування у розмірі 211 367,30 грн.

Також, з Відповідача-2 та Відповідача-3 на користь Позивача підлягає стягненню моральна шкода, заподіяна протиправними діями Відповідача-3, які полягають у пошкодженні транспортного засобу «ВМW 420і», р/н НОМЕР_3 у розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Крім цього, Позивач поніс судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 4 168 грн 29 коп, витрати на збір доказів (вартість незалежного автотоварознавчого дослідження) у розмірі 5 000,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

08.08.2023 до суду від представника відповідача 1 - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 проти позову заперечив, зазначивши, що заявлені вимоги є безпідставними та необґрунтованими так як загальна виплата страхових відшкодувань Потерпілим за умовами Договору № не може перевищувати 500 000,00 грн, ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 479 770,67 грн. Також зазначають, що виконали свій обов`язок в повному обсязі в дев`яносто денний строк, а відтак підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Окрім того, витрати на проведення Звіту не підлягають відшкодуванню, оскільки Відповідач-1 оглянув транспортний засіб позивача протягом 10 робочих днів. Суму гонорару адвоката Відповідач-1 вважає завищеною та не підтвердженою документально.

21.08.2023 до суду від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Конюшко Дениса Борисовича надійшла заява про зменшення позовних вимог до відповідача-1 та збільшення позовних вимог до відповідача-2, відповідача-3.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року суд здійснив перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10.12.2024 до Солом`янського районного суду м. Києва на дійшло клопотання представника позивача про витребування доказів.

04.02.2025 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва витребувано інформацію про працевлаштування, роботодавця та отримані доходи ОСОБА_3 за період з 01.11.2022 по 31.12.2022.

21.04.2025, 08.08.2023 до суду від представника відповідача 3 - ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, якою просив відмовити в задоволені матеріальної шкоди, зазначаючи що Висновок виконаний з грубих порушень, зокрема зазначає, що огляд пошкодженого транспортного засобу не проводився, позивачкою не було повідомлено відповідача-3 про проведення огляду, відсутні докази сплати позивачкою ПДВ. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково у розмірі 5 000,00 грн. Просив відмовити в задоволенні судових витрат.

У судове засідання з`явився представник позивача. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач-1 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідач-2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж Інструмент» в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Представник Відповідач-3 - ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі, зокрема з підстав працевлаштування Відповідача-3 у Відповідача-2 та виконання ним трудових обов`язків. Зазначала також, що Відповідач-3 є ФОП, не погодилася з доказами Позивача щодо вартості збитку.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача 2 та його представника, а також відповідача 3, оскільки їхо неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.11.2022 , орієнтовно о 12:40 год. на а/д М06 Київ-Чоп, 616 км. +300 м., водій ОСОБА_3 (далі - Відповідач-3), керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р/н НОМЕР_2 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «ВМW 420і», р/н НОМЕР_3 , належного на праві приватної власності ОСОБА_2 (далі - Позивач), який зупинився попереду. Після чого «ВМW 420і», р/н НОМЕР_3 по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом «Subaru Outback», р/н НОМЕР_4 , який зупинився попереду, після чого останній здійснив зіткнення з транспортним засобом «КІА Sportage» р/н НОМЕР_5 .

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.01.2023 у справі №456/3970/22, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано ОСОБА_3 та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, в силу вимог ст.82 ЦПК України вина відповідача у вказаній вище ДТП встановлена та доказуванню не підлягає.

Згідно з Висновком №499/11-22 від 30.11.2022, вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «ВМW 420і», р/н НОМЕР_3 становить 841 367,30 грн, з яких: вартість відновлювального ремонту - 785 774,29 грн., ВТВ - 55 593,01 грн.

Враховуючи, що цивільна відповідальність відповідача-3 забезпечена за полісом ОСЦПВВНТЗ № 206873128 виданого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група», дійсного на дату ДТП.

Окрім цього, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як водія транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» р/н НОМЕР_2 була забезпечена за Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №97-1309-21-01006 від 18.11.2021.

Позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування у сукупному розмірі 546 492,46 грн.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та відповідачами не оспорюються.

Позивач вказує, що загальний ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 630 000 грн. 00 коп. Однак, з огляду на те, що страхова сума (ліміт відповідальності) за забезпеченим транспортним засобом зменшується на суму кожної здійсненої виплати страхового відшкодування, та у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 97-1309-21-01006 від 18.11.2021 на користь іншої потерпілої особи - АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» - у розмірі 63 278,21 грн, ліміт відповідальності Страховика за вказаним Договором зменшився та становить 436 721,79 грн.

Таким чином, позивач вважає невиплаченою частину страхового відшкодування за Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №97-1309-21-01006 від 18.11.2021 року у розмірі 20 229,33 грн (566 721,29 грн (ліміт відповідальності Страховика за Полісом та Договором) - 546 492,46 грн (виплачене страхове відшкодування) = 20 229,33 грн.

Відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (частина третя статті 386 ЦК України) та/або особи, які мають речове право на чуже майно (статті 396 ЦК України).

Позивач на момент ДТП був власником автомобіля на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками в свою чергу є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, а у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої особою шкоди, винна особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В обґрунтування вимоги про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 20 229,33 грн. Позивач посилається на Висновок №499/11-22 від 30.11.2022.

У заперечення доводів Позивача ПАТ «СК «УСГ» подано до суду копію Звіту №403/23 від 20.02.2023.

Згідно титульної сторінки Звіту №403/23 датою оцінки зазначено 03 листопада 2022 року, що відповідає даті ДТП.

Відповідно до вимог п. 32 вимог Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, у разі виникнення необхідності у визначенні розміру ймовірного страхового відшкодування оцінка застрахованого майна проводиться з урахуванням умов страхування та дотриманням принципів корисності і заміщення. Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

Дослідженням Звіту №403/23 встановлено, що згідно Аркушу перевірки даних № ПСЦВ-3858, датою оцінки зазначено 20.02.2023. Розрахунок здійснено по курсу EUR на дату 20.02.2023.

Таким чином, фактичне проведення дослідження на дату надання Звіту №403/23 , тобто 20.03.2023 року прямо суперечить нормам матеріального права, а саме, п.32 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440 «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

Відтак, доводи Відповідача-1 в обгрунтування своїх заперечень проти позову не знайшли свого підтвердження, а тому вимога Позивача про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 20 229,33 грн підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд вважає, що наданий Позивач Висновок щодо визначення розміру матеріального збитку за №499/11-22 від 30.11.2022 є належним та допустимим доказом у справі, а тому приймається судом до уваги для визначення розміру спричиненої позивачу майнової шкоди.

Щодо позовних вимог, щодо стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, судом встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Верховного Суду від 06.06.2019 у справі № 758/8819/16-ц встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України.

Згідно з абзацем 2 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, - «Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК)».

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, - «При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК)».

Крім того аналогічна правова позиція, щодо правомірності застосування положень ст. 625 ЦК України до зобов`язальних правовідносин, які виникають із договорів страхування, декларується в узагальненнях Верховного Суду України сформульованих у листі від 01.07.2014 - «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», відповідно до яких - «Правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми».

Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України, наприклад у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 по справі № 6-49цс12 зазначається, що - «законодавство України не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України)».

Крім того така ж правова позиція висвітлена Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 06.06.2019 по справі № 758/8819/16-ц.

Так, із заявою на виплату страхового відшкодування сторона Позивача звернулася до Відповідача-1 08.11.2022.

Таким чином, Страховик був зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування у строк до 06.02.2023.

Як вбачається із Виписки про рух коштів, Страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн. 00 коп. Відповідач-1 виплатив 27.02.2023.

Таким чином, Відповідач-1 прострочив виплату страхового відшкодування за Полісом ОСЦПВВНТЗ № 206873128 на 21 день (з 07.02.2023 по 27.02.2023).

Перевіривши розрахунок позивача, у межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку про те, що з Відповідача-1 на користь Позивача підлягають стягненню пеня у розмірі 3 739,73грн за період з 07.02.2023 по 27.02.2023, інфляційні втрати у розмірі 2 162,61 грн за період з 07.02.2023 по 27.02.2023; три відсотки річних у розмірі 4 891,65 грн за період з 07.02.2023 по 27.02.2023.

Доводи відповідача про те, що заяву про виплату страхового відшкодування було отримано Відповідачем-1 лише 11.02.2023 є недоведеними.

Щодо позовних вимог до Відповідача-2 та Відповідача-3.

Позивач вказує, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 278 445,51грн (841 367 грн. 30 коп. - 566 721 грн. 79 коп. + 3 800 грн. 00 коп.), а тому просив стягнути з відповідача-2 та відповідача-3 вказаний розмір вартості відновлювального ремонту.

Суд вважає, що відповідачем-3 також не надано доказів на спростування вказаного вище Звіту про оцінку за № 499/11-22.

Відповідно до Постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.01.2023 у справі №456/3970/22, ОСОБА_3 працює водієм у ТОВ «Престиж Інструмент».

Відповідно до відповіді на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 04.03.2025 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за період з листопада 2022 по грудень 2022 року ОСОБА_3 працював та отримував заробітну плату у ФОП ОСОБА_7 . (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ).

З долучених позивачем доказів вбачається те, що станом на 03.11.2022 ОСОБА_3 був працевлаштований у ФОП ОСОБА_7 на посаді експедитора, однак цього дня не виконував покладені на нього обов`язки роботодавцем, оскільки на підставі заяви від 02.11.2022 у зв`язку із сімейними обставинами не перебував на роботі 3 та 4 листопада 2022 року, тобто день ДТП був відсутній на роботі.

Відповідачем-3 не було надано жодних доказів на спростування вказаної інформації, а також не подано до суду жодних відомостей чи документів, які б підтверджували, що ОСОБА_3 3 та 4 листопада 2022 року виконував трудові обов`язки, зокрема у Відповідача-2.

Згідно із ч.ч. 2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом, підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страхове відшкодування).

Верховний Суд у своїй позиції у Постанові від 04.12.2019 №359/2309/17, зокрема, вказав, що «системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку».

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

За результатами проведеного незалежного автотоварознавчого дослідження було складено Висновок №499/11-22 від 30.11.2022 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «ВМW 420і», р/н НОМЕР_3 становить 841 367 грн. 30 коп., з яких: вартість відновлювального ремонту - 785 грн. 774 грн. 29 коп., ВТВ - 55 593 грн. 01 коп.

Загальний ліміт з відповідальності Відповідача-1 за шкоду, за шкоду, заподіяну майну третіх осіб за Полісом ОСЦПВВНТЗ №206873128 і Договором добровільного страхування цивільно-правової становить 566 721,29 грн.

Враховуючи наведене, з Відповідача-3 на користь Позивача підлягає стягненню різниця між розміром матеріальної шкоди та розміром отриманого страхового відшкодування у розмірі 215 167,30 грн.

Разом з цим, у задоволенні позову до відповідача-2,суд вважає за необхідне відмовити,як необґрунтованого.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь моральну шкоду у розмірі 15 000 грн, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодженням 03.11.2022 та пошкодження автомобіля позивача «ВМW 420і», р/н НОМЕР_3 , судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її задавала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до абз. 1 п.3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування маральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 15 000,00 грн., виходячи з того, що пошкодження належного позивачці автомобілю завдало їй душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що внаслідок ДТП позивачу було завдано моральної шкоди, а тому виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням майна, враховуючи усі встановлені судом обставин по справі, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 7 000 грн. 00 коп. такою, що відповідає обставинам справи, а саме обсягу моральних страждань, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини Відповідача-3.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Щодо витрат на правничу допомогу судом встановлено наступне:

У позовній заяві представник позивача просить суд стягнути понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду копію договору про надання правничої правової допомоги № 05/11/22-ЮП/IL-1 від 24.02.2023 року між Адвокатом Конюшко Д.Б. та ОСОБА_2 , відповідно до якого останній бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, детальним звітом на виконання договору про надання правничої допомоги, Акт приймання-передачі виконаних робіт.

Вартість наданих послуг становить 12 000,00 грн.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат суд враховує наступне.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як визначено вимогами чинного законодавства , відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір та витрати, необхідні для надання правничої допомоги, а тому враховуючи складність цієї справи, наданим адвокатом обсяг послуг з затраченим ним часом , враховуючи критерій розумності та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеному позову підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 168,29 грн, витрати по сплаті експертного висновку у розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 23, 525, 526, 625,979- 984, 988, 990, 991, 992, 1166,1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81,82, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж Інструмент», ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (Код ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 20 229,33 грн, пеню у розмірі 1 375,64 грн, 3% річних у розмірі 113,06 грн, втрати від інфляції у розмірі 343,56 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн, судовий збір у розмірі 2 084,14 грн, витрати на проведення незалежного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 278 445,51 грн, моральну шкоду у розмірі 7 000,00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн, судовий збір у розмірі 2 084,14 грн, витрати на проведення незалежного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 500,00 грн.

В іншій частині заявлених вимог, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.09.2025.

Суддя О. М. Букіна