Справа № 496/977/25
Провадження № 2/496/1725/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

28 серпня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю: секретаря Агаджанян Д. Х.,

представник позивача ОСОБА_1 у режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, третя особа: приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюк А.М. про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що у позивача померли батьки: мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача ОСОБА_5 . ОСОБА_2 з началом повномасштабного вторгнення був змушений разом з родиною виїхати за межі території України для збереження житті дітей. Позивач є багатодітним батьком. Оскільки сусідка повідомила позивачу про смерть брата, він перерахував грошову суму у розмірі 10 000 грн. на картковий рахунок Біляївської судово-медичної експертизи для організації поховання (купівлю поховальних атрибутів) за рахунок позивача, оскільки приїхати особисто у ОСОБА_2 не було можливості. Позивач мав канікули в періоди: з 27.07.2023р. до 16.08.2023р., з 15.07.2024р. до 02.08.2024р. Тобто, з лютого 2024р. та протягом шести місяців, не мав можливості прибути на територію України для оформлення спадкових справ, після смерті брата. Після його смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну йому за життя 1/2 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (сім). Інша частина житлового будинку на підставі Договору купівлі-продажу, належить брату ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті брата ОСОБА_5 , оскільки є таким, що пережив батьків, інші спадкоємці відсутні, оскільки померлий не мав дітей та дружини.

Позивач з братом завжди мав привітливі стосунки, до повномасштабного вторгнення вони постійно зустрічались, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 страждав наркозалежністю ОСОБА_2 постійно намагався його вилікувати та надав йому постійно психологічну та матеріальну підтримку, однак брат позивача не впорався з цією хворобою, що стало наслідком його причини смерті. Після смерті брата знаходження позивача в іншій державі значним чином ускладнило можливість звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, значний час було витрачено на оформлення заяви про прийняття спадщини, довіреності, які підлягали не тільки засвідчення за кордоном але й проходження процедури апостилювання через Земельний суд, крім цього через представника більше місяця оформлювалось лист-роз`яснення нотаріуса та отримувались додаткові довідки.

14 лютого 2025р. Приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюк А.М. надано відмову (лист роз`яснення) за №43/01-16 відповідно до якої зазначено, що при огляді наданих документів для оформлення спадкових прав ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 , було виявлено, що строк для прийняття спадщини пропущений. Та з урахуванням викладеного запропоновано ОСОБА_2 звернутися до суду для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з викладеним позивач був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 10 березня 2025 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано копію спадкової справи (а.с.37-38).

Ухвалою суду від 26 червня 2025 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.58).

Представник позивача ОСОБА_1 у режимі відеоконференції в судовому засідання на позові наполягала, просила позов задовільнити.

Представник відповідача Усатівська с/рада Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явилась, але на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, не заперечували проти задоволення позову (а.с.49).

Третя особа приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюк А.М. в судове засідання не з`явився, надав до суду листа про розгляд справи у його відсутності (а.с.63).

Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що батьки позивача померли, що підтверджується свідоцтвом про смерть матері (російською мовою) ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_1 , актовий запис №562 (зворотній а.с.30) та батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом по смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №598 (а.с.31).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер брат позивача ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №146 (а.с.30)

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну йому за життя 1/2 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (сім), що підтверджується договором купівлі продажу від 20.12.2021 року, зареєстровано в реєстрі №2542 (а.с.20-21).

Згідно довідки Усатівської сільської ради Одеського району, Одеської області від 30.01.2025р., видана в тому, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер (лютий 2024р. свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №146 від 15.02.2024р.) проживав, але не був зареєстрований по день смерті на території Усатівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Спадкоємцем після смерті брата є позивач ОСОБА_2 .

Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Дізнавшись про смерть брата, позивач через свого представника звернувся до державного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва на право на спадщину, однак листом від 14.02.2025 року № 43/01-16 повідомила про неможливість прийняття його заяви у зв`язку з пропущенням шестимісячного терміну звернення до нотаріуса із заяво про прийняття спадщини (а.с.28).

Згідно положень ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а ч. 1 ст. 1272 вказаного Кодексу встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Предметом позову є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 з началом повномасштабного вторгнення був змушений разом з родиною виїхати за межі території України для збереження житті дітей. Оскільки сусідка повідомила позивачу про смерть брата, він перерахував грошову суму у розмірі 10 000 грн. на картковий рахунок Біляївської судово-медичної експертизи для організації поховання (купівлю поховальних атрибутів) за рахунок позивача, оскільки приїхати особисто у ОСОБА_2 не було можливості.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог щодо поважності пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, надано суду

Судом встановлено, що датою смерті ОСОБА_5 є лютий 2024 рік, що є часом відкриття спадщини.

Суд виходить з того, що згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для позивача, як спадкоємця майна та майнових прав ОСОБА_2 , десятимісячний строк для подання заяв про прийняття спадщини визначався періодом з лютого 2024 року до грудень 2024 року.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, до обов`язку позивача належало повідомити суд про поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили їй звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Представник позивач ОСОБА_2 ОСОБА_7 , в інтересах позивача як спадкоємця майна померлого ОСОБА_5 за законом, 14.02.2025 року звернулась до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав роз`яснення про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки ним пропущено строк для прийняття спадщини з рекомендацією звернутись до суду.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином, строк прийняття спадщини склав 10 місяців.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Постановою Верховного суду від 26.06.2019 по справі №565/1145/17 розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, а саме: Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними;4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17 (провадження № 61-21751св18) зазначено, що «вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З дати смерті спадкоємця ОСОБА_5 лютий 2024 рік, до дня звернення ОСОБА_2 до нотаріальної контори (14.02.2025р.) пройшов рік, тобто попущено десятимісячний строк звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Ознайомившись із наданими позивачем доказами на підтвердження поважності не звернення його до нотаріальної контори із заявою, суд прийшов до висновку, що дані докази не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.

Судом не приймає до уваги те, що ОСОБА_2 з початку повномасштабного вторгнення був змушений разом з родиною виїхати за межі території України для збереження житті дітей.

У позові зазначено періоди навчання та канікул позивача, з аналізу яких вбачається, що він мав можливість відвідати Україну та вирішити питання прийняття спадщини.

Надавши належну правову оцінку вищевказаному, суд зазначає, що позивачем не доведено поважності пропущення десятимісячний терміну звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 79-81, 89, 211, 259, 263, 265, 268, 353 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Наказ від 22.02.2012 № 296/5 Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,-

УХВАЛИВ :

У позові ОСОБА_2 до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, третя особа: приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюк А.М. про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.09.2025 року. Затримання строків складання повного тексту пов`язано з навантаженням на склад суду, враховуючи, що від штатної кількості 11 суддів, зараз здійснюють правосуддя тільки 6, введенням воєнного стану, недостатньою кількістю суддів, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, відсутності у складі суду секретаря судового засідання, передачу справ інших двох суддів на розгляд, що створило додаткове навантаження, показники навантаження перевищують нормативні у 5 разів, що позбавляє суд першої інстанції можливості щодо дотримання строків, передбачених національним законодавством.

Суддя В.М. Буран