Провадження № 22-ц/811/592/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

Розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Васечко Юрія Андрійовича на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 20 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» в особі представника Топчій Д.А. до ОСОБА_1 ,- про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

21 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» в особі представника Топчій Д.А. звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.02.2024 року між ТОВ «Іннова фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір № про надання грошових коштів у позику.

ТОВ «Іннова фінанс» свої зобов`язання виконало у повному обсязі та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн., однак відповідач ОСОБА_1 всупереч умовам позики свої зобов`язання належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 69 304,40 грн., яку просять стягнути з відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 20 січня 2025 року позовні вимоги представника позивача ТОВ «Іннова фінанс» Топчій Д.А. задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова фінанс» загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 69 304,40 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 -адвокат Васечко Ю.А.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає, що таке прийняте із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Відповідно до положень п.1.2 та 1.3 Договору № від 05 лютого 2024 року надання грошових коштів в позику: строк позики ( строк дії договору) становить 30 днів; орієнтовний строк повернення позики - на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики 05 лютого 2024 року, дата повернення позики 06 березня 2024 року.

Зазначає, що суд стягнув з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період кредитування, так і після закінчення цього строку до 17 жовтня 2024 року.

Матеріали справи не містять доказів укладення додаткової угоди, підписаної одноразовим ідентифікатором, щодо пролонгації спірного договору позики, тому суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги пункт 1.5 договору, яким визначено, що на період строку, зазначеного в п.1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99% від суми позики за кожний день користування позикою.

Судом також не взято до уваги п.1.6 Договору позики відповідно до якого до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,5% на день від суми позики за кожен день користування позикою.

Виходячи із суми позики у розмірі 11 000,00 грн., узгодженої сторонами процентної ставки у розмірі 2,5% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача за процентами за договором надання грошових коштів у позику № від 05 лютого 2024 року за період з 05 лютого 2024 року по 06 березня 2024 року становить 8 250,00 грн., виходячи з розрахунку: 11 000 грн. * 2,5% =275 грн. сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами (275 * 30 (строк дії договору) = 8 250 грн.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, стягнувши 69 304,40 грн. за період з 05 лютого 2024 року по 17 жовтня 2024 року.

Просить змінити рішення оскаржуване рішення суду та стягнути загальну суму заборгованості із врахуванням тіла кредиту в розмірі 19 250 грн.

03.04.2025 року від представника позивача ТОВ «Іннова фінанс» Топчій Д.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

08.04.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Васечко Ю.А. надійшла відповідь на відзив апеляційної скарги.

У відповіді зазначає, що враховуючи, що договором надання грошових коштів у позику № від 05 лютого 2024 року визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач ТОВ «Іннова фінанс» має право нараховувати відповідачу відсотки, які , з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений цим строк та положень п.1.5 цього договору, становлять 2,5% за період з 05 лютого 2024 року до 06 березня 2024 року.

Просить змінити рішення суду першої інстанції, стягнувши з відповідача на користь позивача 19 250 грн.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Юрія Васечко надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через неналежний стан здоров`я.

Колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання, враховуючи те, що справа слухається без повідомлення та участі учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову становить менше тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

За змістом ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 05.02.2024 року між ТОВ «Іннова фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір № про надання грошових коштів у позику.

Згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 19758-1354-86065691, ТОВ «Іннова фінанс» перерахувала відповідачу грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн. на його платіжну картку № НОМЕР_1 .

Позивач виконав свої зобов`язання, однак відповідач ОСОБА_1 не виконав умов договору внаслідок чого допустив заборгованість, яка станом на 17.10.2024 року становить 69 304,40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прописав, що згідно умов Договору позики від 05.02.2024 року сторони чітко та однозначно встановили, що після завершення строку кредитування, позичальник сплачуватиме проценти, які не вважаються процентами за «користування кредитом», а будуть відповідальністю за неналежне виконання зобов`язання і узгодили їх розмір. Станом на 17.10.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Іннова фінанс» становить 11000,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 58 304,40 грн.- заборгованість за процентами - всього 69 304,40 грн.

З висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.6ст.81 ЦПК України).

За змістом частини 1 ст.627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями ч.1ст.509 ЦК зобов`язання-це правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений трок (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання).

Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» прописано, що електронний договір-це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним і Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття ( акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта) має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом пере направлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення ( відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст..12 Закону країни «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатор, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають містяться зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, в даній справі відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (Стаття 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі та речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що 05.02.2024 року між ТОВ «Іннова фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір № про надання грошових коштів у розмірі 11 000,00 грн. строком на 30 днів (п.1.2 Договору).

Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного із застосуванням одноразового ідентифікатора згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та із врахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію».

З умов договору п.1.2 , що узгоджується з Таблицею обчислення загальної вартості позики, яка є додатком до Договору і його невід`ємною частиною та згідно з Паспортом споживчого кредиту строк позики ( строк дії договору) становить 30 днів.

Тобто, право ТОВ «Іннова фінанс» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа №444/9519/12) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2ст.1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абз.2ч.1ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики 3у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України.

На період строку, визначеного п.1.2 Договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99% ( з урахуванням програми лояльності ТОВ «Іннова фінанс», Правил акції ТОВ «Іннова фінанс» «Повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою.

У межах строку позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до п.1.3 цього Договору, застосовується позаакційна (базова) процентна ставка визначена у пункті 1.1.5 цього Договору з першого дня дії Договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті.

У випадку користування позикою понад строк, встановлений п.1.2 Договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п.1.2 цього Договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмір 1,99% на день перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка у розмірі 2,5% на день від суми позики за кожний день користування позикою з першого дня дії Договору.

В матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достатні, достовірні докази відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження того, що позичальником ОСОБА_1 було ініційовано пролонгацію дії договору ( порядок якої встановлено п.4.9 Договору) та, відповідно, укладалися додаткові угоди між сторонами з цього приводу.

Відтак, колегія суддів не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення відсотків в сумі 58 304, 40 грн., оскільки такі нараховані поза межами строку дії договору.

З відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту 11 000,00 грн. та проценти в розмірі 8250,00 грн. ( 11 000,00 х 2,5% х 30 днів)= 19 500,00 грн.

В оскаржуваному рішенні суд прописав, що відповідно до змісту умов договору, а саме: п.1.2 та 1.6 сторони чітко та однозначно встановили, що після завершення строку кредитування, позичальник сплачуватиме проценти, які не вважаються процентами за «користування кредитом», а будуть відповідальністю за неналежне виконання зобов`язання і узгодили їх розмір.

Однак, в п.1.6 прописано, що у випадку користування позикою понад строк, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99% на день перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,5% на день від суми позики за кожен день користування позикою.

Таким чином, твердження суду про необхідність нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитного договору не ґрунтується на нормі закону.

Позивачем по справі не долучено належного розрахунку щомісячного нарахування відсотків, його розміру та по підрахунках суму боргу в розмірі 69 304,40 грн., а надано Таблицю обчислення загальної вартості позики, що є додатком до договору № від 05.02.2024 року (а.с.20 зворот) та не відображає реальної картини щомісячного нарахування, яке позивач вважає не погашеним.

Виходячи із суми позики у розмірі 11 000,00 грн., узгодженої сторонами процентної ставки у розмірі 2,5% за день та строку кредитування ( строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача за процентами за договором надання грошових коштів у позику від 05 лютого 2024 року за період з 05 лютого 2024 року по 06 березня 2024 року становить 8 250,00 грн., виходячи з розрахунку: 11 000,00 грн. *2,5% -275 грн. сума коштів для сплати відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами; 275х30 (строк дії договору) = 8 250 грн. (відсотки) + 11000,00 грн.( тіло кредиту) = 19 250,00 грн. (борг, який підлягає стягненню).

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині стягнутої суми боргу.

Відповідно до п.3ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування оскаржуваного рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом задоволено позовні вимоги ТОВ «Іннова фінанс» на 27,77%, тому з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 672,84 грн .

Відповідач за подання апеляційної скарги оплатив судовий збір в розмірі 3633,60 грн., а оскільки апеляційна скарга задоволена, з позивача в користь відповідача слід стягнути 1009,27 грн.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.3; 383; 384; 389-391 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Васечко Ю.А. задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 20 січня 2025 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» () 19 250,00 грн. (Дев`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень заборгованості за договором позики № від 05 лютого 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» () судовий збір в розмірі 672,84 грн. (шістсот сімдесят дві грн. 84 коп.) за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ( Іннова фінанс» (код ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1009,27 (одну тисячу двадцять дев`ять грн. 27 коп.) за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2ч.3ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк