Провадження № 2/686/1387/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В., Сташевської А.О.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліна Анатоліївна про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. в якому просив розірвати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. від 10.01.2024 року, зареєстрований в реєстрі за №322, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та скасувати його державну реєстрацію, та стягнути з ОСОБА_4 на його користь в якості відшкодування моральної шкоди 50 000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, 10.01.2024 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу був посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який був укладений між ним та ОСОБА_4 . Пунктом 4 вказаного договору зазначено, що продаж вказаної квартири вчинено за 813 807,00 гривень, яку ОСОБА_4 , як покупець, сплатила йому до підписання договору.

Зазначив, що фактично ОСОБА_4 свій обов`язок із сплати коштів за квартиру не виконала та кошти йому не передала, а скориставшись його безпорадним становищем по суті обманом змусила підписати цей договір, пообіцявши сплатити такі кошти після укладення договору. При цьому, в момент підписання договору купівлі-продажу, через високий тиск, він не міг ознайомитися із його змістом, а нотаріус не роз`яснила йому положення договору. Також просив врахувати, що оскільки вартість квартири перевищувала 50 000,00 гривень, у відповідності до Постанови НБУ від 29.12.2017 року №148, відповідні розрахунку між ним та ОСОБА_4 мали бути проведені у безготівковій формі шляхом переказу таких коштів із рахунку на рахунок або внесення та/або їх переказу коштів на рахунок. Жодних рахунків у банку він не має, розписок про отримання від ОСОБА_4 коштів в рахунок оплати вартості квартири, він не видавав.

Крім того просив врахувати, що під час посвідчення вказаного договору нотаріусом, не було встановлено належним чином його особу, оскільки посвідка на постійне місце проживання на території України під час укладення договору, вже не була чинною.

Також просив врахувати, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року передбачено, що на час дії воєнного стану забороняється вчинення будь-яких нотаріальних дій за зверненнями громадян росії. Так, за рішенням управління ДМС у Хмельницькій області оформлено припинення його громадянства України та фактично поновлено його громадянство російської федерації, а отже вказаний договір не міг бути посвідчений нотаріусом.

У поданому відзиві ОСОБА_4 позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначено, що 10.01.2024 року між нею та ОСОБА_1 був укладений договір за яким, вона придбала у останнього квартиру АДРЕСА_2 сплативши за неї 813 806,10 гривень. Факт проведених розрахунків з позивачем за цим договором підтверджений положеннями самого договору, в якому зазначено, що відповідні кошти ОСОБА_1 отримав у повному розмірі до його підписання. Останній розумів суть укладеного з нею договору, його правову природу, умови та наслідки, що підтвердив при нотаріусі та підписав такий договір. ОСОБА_1 усвідомлював значення своїх дій під час укладення договору та його посилання на те, що він на той час перебував у безпорадному стані є безпідставними і нічим не підтверджені. Під час укладення вказаного договору нотаріус належним чином встановив особи сторін договору та підстав для відмови у посвідченні договору не було.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Зазначили, що 10.01.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири. Під час укладення цього договору ОСОБА_1 був у хворобливому стані. За умовами договору ОСОБА_4 мала сплатити йому кошти у сумі 813807,00 гривень, проте такі кошти не сплатила. Вважали, що сама по собі вказівка у договорі про повну сплату вартості квартири до його підписання не підтверджує факт відповідного розрахунку. До того ж зважаючи на ціну договору відповідний розрахунок повинен бути проведений виключно у безготівковій формі, доказів чого не має. Також просили врахувати, що під час посвідчення договору нотаріусом не було встановлено належним чином особу ОСОБА_1 та приналежність його до громадянства російської федерації, що унеможливлювало посвідчення такого договору.

Представник відповідача позов не визнав. Зазначив, що 10.01.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу за яким остання придбала у позивача спірну квартиру, сплативши за неї 813 807,00 гривень. Факт повного розрахунку за це майно підтверджений у самому договорі, який був підписаний його сторонами та посвідчений нотаріально. Також просив врахувати, що сам по собі факт неотримання сторонами безготівкового розрахунку за цим договором, не спростовує факт повної сплати ОСОБА_4 позивачу вартості квартири. Щодо посилань позивача на те, що нотаріусом не було встановлено особу ОСОБА_1 зазначив, що такі посилання є безпідставними. До того ж факт укладення та підписання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 не заперечується.

Фактичні обставини встановлені судом.

10.01.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_2 . Пунктом 4 Договору визначено, що продаж вчинено за 831 807,00 гривень, які покупець сплатила продавцю до підписання договору. Право власності на придбану квартиру переходить до покупця з моменту державної реєстрації цього права (п.11 Договору). Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. та зареєстрований у реєстрі за №322.

В цей же день 10.01.2024 року на підставі вказаного договору у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 .

Згідно довідки Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради №П-03-46400 від 09.10.2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована з 07.02.2024 року ОСОБА_4 , також за вказаної адресою з 21.09.2012 року був зареєстрований ОСОБА_1 , який був знятий з реєстрації 07.02.2024 року.

Згідно листа Управління ДМС України в Хмельницькій області від 31.05.2023 року вбачається, що згідно рішення Управління ДМС у Хмельницькій області від 21.10.2019 року ОСОБА_1 набув громадянство України на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України». 21.10.2019 року ОСОБА_1 було оформлено та видано тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_1 терміном дії до 21.10.2021 року.

22.12.2021 року за №6801.2.1/26612-21 Управлінням ДМС України в Хмельницькій області ОСОБА_1 видана довідка про те, що згідно рішення Управління ДМС у Хмельницькій області оформлено припинення його громадянства України відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про громадянство України».

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду засвідчили, що ОСОБА_1 вони знають приблизно з 2011 року, як мешканця будинку АДРЕСА_3 . Разом з ним приблизно з 2022 року стала проживати ОСОБА_4 . Зі слів ОСОБА_1 їм відомо, що ОСОБА_4 його залякувала тим, що він проходив військову службу у російській федерації. Також зі слів ОСОБА_1 їм відомо, що у 2024 році у нотаріуса, він оформив договір за яким продав ОСОБА_4 належну йому квартиру проте остання грошові кошти за квартиру йому не віддала.

Свідок ОСОБА_7 суду засвідчила, що 17.03.2024 року, вона зустріла на вулиці ОСОБА_1 який у розмові повідомив їй, що не має де жити. З його слів їй відомо, що він оформив договір за яким продав свою квартиру, проте кошти покупець йому не сплатив. Також приблизно у травні 2024 року, вона разом з ОСОБА_1 приходили до його квартири, куди він не зміг зайти та забрати свої речі. Також їй відомо, що з ініціативи ОСОБА_4 , яка зверталася із заявами про припинення виплати ОСОБА_1 пенсії, останньому заблокували пенсійні виплати. Зазначила, що обставини укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 договору купівлі-продажу квартири їй не відомі, проте вважає, що кошти за цим договором він не отримував, оскільки вона його зустріла на вулиці без жодних засобів до існування.

Свідок ОСОБА_8 суду засвідчив, що знає ОСОБА_1 приблизно з 2008 року як мешканця будинку АДРЕСА_3 . Приблизно у 2022 році у розмові ОСОБА_1 повідомив йому, що знайшов жінку, з якою став проживати разом. У подальшому зі слів мешканців будинку йому стало відомо, що ОСОБА_1 продав цій жінці належну йому квартиру, а кошти за договором від неї так і не отримав.

Свідок ОСОБА_9 суду засвідчила, що знає ОСОБА_1 з дитинства, оскільки відвідували одну школу. Вони підтримують приятельські стосунки та час від часу спілкуються. Зі слів ОСОБА_1 їй було відомо, що останній став підтримувати стосунки з жінкою та став з нею проживати у його квартирі. Приблизно у березні 2024 року у черговій розмові із ОСОБА_1 останній їй повідомив, що ця жінка його обманула, оскільки він продав їй свою квартиру, а кошти остання йому не сплатила.

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.

Щодо вимог про розірвання договору.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ст.16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема зміна правовідношення або його припинення.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому частина 1 ст.656 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до статті 1087 ЦК України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. Розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом. Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб-підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України.

Станом на 10 січня 2024 року (дата укладення договору) було чинним Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджено Постановою № 148 Правління Національного Банку України від 29.12.2018 року, відповідно до пункту 7 Розділу ІІ якого було установлено граничну суму розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 50 000 грн. При цьому було визначено право фізичних осіб здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 50 000 грн, шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення та/або переказу коштів на рахунки.

Оскільки сума розрахунку за спірним договором купівлі-продажу від 10 січня 2024 року перевищувала 50 000 грн., то з урахуванням положень Постанови № 148 розрахунки за цим договором мали відбуватися лише в безготівковій формі.

Доказів того, що такі розрахунки за договором були проведені у безготівковій формі матеріали справи не містять та відповідно не проводилися, що визнавалося обома сторонами у справі.

Проте порушення встановленої законодавством граничної суми розрахунків може мати наслідком передбачені законодавством заходи відповідальності, але не впливає на чинність розрахунків і не заперечує самого факту проведення розрахунків. Отже, ані встановлення факту нездійснення розрахунків у безготівковій формі, ані наявність законодавчої заборони на здійснення розрахунків готівкою понад певну граничну суму, не може вважатись підтвердженням того, що фактичні розрахунки сторонами в готівковій формі не здійснювались.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Необхідно розрізняти договір як правочин - з одного боку, і договір як документ - з іншого. При цьому суд звертає увагу, що договір як документ може містити зміст одного договору, декількох договорів, зміст інших правочинів та інші відомості, які правочинами не є.

Так, відповідно до п.4 Договору купівлі-продажу визначено, що продаж майна вчинено за 813 807,00 гривень, які Покупець сплатила Продавцю до підписання договору. Цей пункт договору в тій його частині, в якій він містить відомості про отримання продавцем від покупця грошей, суму цих грошових коштів, є даними, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Отже, положення договору, які містять зазначені відомості, відповідають визначенню доказів, наведеному в частині першій статті 76 ЦПК України, а тому вони є доказом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 76 ЦПК України вони є письмовим доказом.

При цьому за правовою природою вказаний пункт договору в тій його частині у якій він містить відомості про отримання продавцем від покупця грошей до підписання договору, суму цих грошових коштів, є розпискою.

Також суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, положення договору про те, що сторона договору отримала належні їй платежі до підписання договору, свідчить про те, що сторони домовилися вважати сплату коштів, здійснену раніше за відсутності правових підстав, виконанням укладеного договору стороною, яка за цим договором мала сплатити гроші.

При цьому суд звертає увагу, що включення в договір купівлі-продажу положення про одержання однією стороною від іншої грошових коштів, у тому числі до підписання договору, є звичайною діловою практикою, зокрема при укладенні договорів фізичними особами, і така практика не суперечила закону в правовідносинах, щодо яких виник спір..

Вказані правові висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі №916/667/18 та відповідно є обов`язковими до застосування при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Відповідно до частин першої та другої ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, як на підставу розірвання спірного договору позивачем зазначено про істотне порушення його умов зі сторони відповідача (покупця за договором купівлі-продажу) щодо несплати обумовленої договором вартості майна та відмовою останньої провести такий розрахунок.

Разом з цим суд зазначає, що представленими у справі доказами підтверджено, що відповідний розрахунок за договором-купівлі продажу був проведений між сторонами та обумовлена вартість квартири була сплачена продавцю до підписання такого договору. Вказаний факт сторони договору підтвердили у письмовому вигляді, включивши таку вказівку у зміст самого договору купівлі-продажу (п.4). При цьому після укладення договору відповідач вселилася до спірної квартири, зареєструвалася та стала проживати у ній.

З огляду на викладене позивачем не доведений факт істотного порушення умов договору купівлі-продажу, та відповідно підстав для його розірвання не має.

До того ж суд звертає свою увагу на те, що у випадку несплати за договором купівлі-продажу вартості проданого майна (товару) за умови його часткового виконання (передання майна покупцю, тощо) належним способом захисту продавця є вимога про стягнення вартості проданого товару (майна), а не розірвання укладеного договору купівлі-продажу.

Щодо доводів позивача на порушення нотаріусом порядку посвідчення спірного договору купівлі-продажу, зокрема не встановлення особи продавця та повноважень на вчинення такого правочину, суд зазначає, що такі посилання є безпідставними.

Так, із оглянутих матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу встановлено, що особи сторін договору були встановлені нотаріусом, а дійсність представлених ОСОБА_1 документів, які посвідчують його особу перевірялися. При цьому, суд звертає свою увагу на те, що ОСОБА_1 не заперечує факт укладення та підписання ним договору купівлі-продажу 10.01.2024 року із ОСОБА_4 .

Також є безпідставними і посилання позивача на те, що за станом здоров`я, він не розумів суті укладеного договору та його змісту. Так, на підтвердження таких обставин позивачем не долучено жодних документів, які б підтверджували такі обставини. Натомість у змісті договору, який був підписаний позивачем, зазначено, що продавець і покупець у присутності нотаріуса стверджують, що однаково розуміють значення та умови договору, його правові наслідки, їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі, договір не має характеру фіктивного чи удаваного правочину, вони не обмежені у праві укладати правочини, не перебувають у хворобливому стані, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню його суті; а підписанням цього договору є підтвердженням попередніх домовленостей, відсутності претензій щодо ціни квартири, порядку проведення розрахунку та якості стану житла. Також у договорі міститься засвідчення, що він був прочитаний особисто сторонами перед його підписанням.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Так, в якості обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди, позивач зокрема послався на факт порушення відповідачем умов укладеного між ними договору купівлі-продажу в частині проведення належного розрахунку та сплати йому визначеної договором вартості квартири та відмовою відповідача здійснити такий розрахунок.

Отже вказана вимога є по суті похідною вимогою від первісної розірвання договору купівлі-продажу.

Оскільки факт неналежного розрахунку за укладеним договором купівлі-продажу позивачем не доведений та у задоволенні первісної вимог про розірвання спірного договору з цих підстав відмовлено, підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди також не має.

З огляду на викладене у задоволенні поданого ОСОБА_1 позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 141, 223, 258-268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліна Анатоліївна, м. Хмельницький, вул. Соборна, 12/1 оф.1

Повний текст судового рішення виготовлено 15.09.2025 року.

Суддя: