КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 754/15875/24

номер провадження 22-ц/824/8941/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року /суддя Зотько Т.А./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Іннова Фінанс» звернулось до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просило стягнути прострочену заборгованість у загальному розмірі 59 850,00 грн., з яких: 14 000 грн. - тіло кредиту, 38 850 грн. - заборгованість за процентами, 7 000,00 грн. - заборгованість за пенею, а відтак позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором позики в розмірі 59 850,00 гривень, судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень. /а.с. 49-53/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що матеріали справи не містять доказів укладення договору в електронній формі з дотриманням вимог законодавства про електронну комерцію, зокрема щодо застосування одноразового ідентифікатора для підпису; відсутні докази фактичного надання кредитних коштів відповідачці, оскільки надана квитанція не є первинним документом з необхідними реквізитами; розрахунок заборгованості за процентами здійснено з порушенням обмежень, встановлених ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», де максимальна денна ставка не може перевищувати 1%, тоді як у договорі вказано 1,5% (або 2,2% за рішенням суду), що призвело до завищення суми до 38 850 грн замість 29 400 грн за 210 днів користування; стягнення пені в розмірі 7 000 грн є незаконним, оскільки під час воєнного стану нарахування неустойки заборонено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а розрахунок пені не надано взагалі.

ТОВ «Іннова Фінанс» про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформоване належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертались.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню у частині стягнення процентів та пені з ухваленням нового рішення у відповідній частині на підставі наступного.

Судом встановлено, що 07.05.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику № на суму 14 000 грн строком на 360 днів.

Кошти перераховано на рахунок відповідачки, що підтверджено платіжною інструкцією. Відповідачка не виконала зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до прострочення.

Також встановлено, що договір передбачав процентну ставку 1,5% на день, тоді як матеріали справи містять суперечливі дані про ставку 2,2% на день; період користування кредитом становить 360 днів.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 1054 ЦК України про те, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати кошти, а позичальник - повернути їх з процентами; ст. 536 ЦК України про те, що розмір процентів встановлюється договором або законом; ст. 611 ЦК України про відповідальність за порушення зобов`язань; ст. 263 ЦПК України про вимоги до законності та обґрунтованості рішення.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що договір укладено належним чином в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», кошти надано, а невиконання відповідачкою зобов`язань обґрунтовує стягнення повної суми заборгованості в 59 850 грн з урахуванням тіла кредиту, процентів та пені.

Однак з таким висновком суду у повній мірі погодитись не можна з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів укладення договору в електронній формі та ненадання первинних документів щодо перерахування коштів є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять договір № від 07.05.2024, підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає ст. 6 Закону України «Про електронну комерцію», а також платіжну інструкцію, яка підтверджує перерахування 14 000 грн на рахунок відповідачки. /а.с. 9-24, 26/

Отже, рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту залишається без змін.

Водночас, слушними є доводи щодо порушення ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальна денна процентна ставка за споживчим кредитом не може перевищувати 1%.

У договорі зазначено ставку 1,5% на день, а за висновками суду першої інстанції - 2,2%, що суперечить закону. За 210 днів фактичного користування кредитом (14 000 грн ? 1% ? 210 = 29 400 грн) сума процентів становить 29 400 грн, а не 38 850 грн, як стягнуто судом.

Щодо пені в розмірі 7 000 грн, апеляційний суд також вказує на те, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час воєнного стану нарахування неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань заборонено. Крім того, позивач не надав розрахунку пені, що суперечить ч. 1 ст. 81 ЦПК України (тягар доказування). Таким чином, стягнення пені є незаконним, а стягнення процентів у розмірі 38 850 грн - необґрунтованим через перевищення законної ставки.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу відсутні, оскільки ТОВ «Іннова Фінанс» його не подало.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції щодо розміру процентів та стягнення пені, що свідчить про порушення норм матеріального права (ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) та процесуального права (ч. 1 ст. 81 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати. Оскільки апеляційна скарга задоволена частково, судовий збір за позов у першій інстанції (2422,40 грн) розподіляється пропорційно задоволеним вимогам: 72,52% (1757,53 грн) стягується з відповідачки, 27,48% (664,87 грн) покладається на позивача. Судовий збір за апеляційну скаргу (2906,88 грн) розподіляється пропорційно: 72,52% (2108,07 грн) покладається на відповідачку, 27,48% (798,81 грн) - на позивача.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року - скасувати в частині стягнення процентів у розмірі 38 850 грн та пені в розмірі 7 000 грн.

Ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за договором кредиту за процентами у розмірі 29 400 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 000 грн - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, розподілити наступним чином:

стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» 1757,53 грн судового збору.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, розподілити наступним чином:

стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» 2108,07 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Дані позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» - , м. Київ, вул. Болсуновська, 8.

Дані відповідачки: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: