Справа номер 145/966/25
Провадження номер 2/145/761/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.,

за участю: секретаря судового засідання Крикливої М.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Сутиски Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт.Глухівці Козятинського району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки смт.Сутиски Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

про визначення розміру ідеальної частки в квартирі та встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

10.07.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визначення розміру ідеальної частки в квартирі та встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області в реанімаційному відділенні Тиврівської ЦРЛ помер його батько, ОСОБА_6 , який до дня смерті проживав в селищі (смт.) Сутиски, Вінницького (Тиврівського) району, Вінницької області по вулиці Набережна будинок 45, та був зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина на частку квартири АДРЕСА_3 , яка належала батьку на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане ВАТ завод «Автоелектроапаратура» 17 листопада 1998 року згідно розпорядження № 556 від 16 листопада 1998 року і зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 04 грудня 1998 року. Співвласниками даної нерухомості крім батька є він, відповідачі в даній справі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Всього шість чоловік. За життя його батько своїм майном не розпорядився.

Він - спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті батька. Він звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька, але перешкодою в видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом стало те, що в свідоцтві про право власності на житло не визначена частка квартири, яка належала його померлому батьку, крім того, в встановлений законодавством строк він не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і на день смерті батька вони з ним були зареєстровані за різними адресами. Дані обставини підтверджуються роз`ясненням приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С.№ 374/01-16 від 07.07.2025 року, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

За життя спадкодавця домовленості про розмір часток кожного із співвласників даної квартири не було, тому частки кожного із співвласників квартири АДРЕСА_3 є рівними і розмір частки кожного із співвласників становить 1/6 частку квартири, оскільки співвласниками даної квартири є шість осіб.

Отже, частка, яка належала його батьку, ОСОБА_6 , в квартирі АДРЕСА_3 , становить 1/6.

Він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а батько був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Але, фактично, з січня 2017 року і до дня смерті його батько проживав разом із ним (без реєстрації) в АДРЕСА_1 , тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він є таким, що прийняв спадщину, так як не відмовився від неї протягом шестимісячного строку.

Батько помер в віці 79 років. Він важко хворів, в останні роки його життя загальний стан здоров`я батька значно погіршився, йому було важко самостійно забезпечувати свою життєдіяльність, він потребував постійного стороннього догляду, тому, в січні 2017 року він забрав батька на постійне місце проживання до себе, де він і проживав разом із ним однією сім`єю до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проживали вони в АДРЕСА_1 . Але батько не зареєструвався за місцем його фактичного проживання.

Встановлення даного факту йому необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті його батька. Іншим шляхом встановити даний факт немає можливості.

Просить постановити рішення, яким визначити, що 1/6 ідеальна частка квартири АДРЕСА_3 належала на праві власності його батьку, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Тиврів, Тиврівського району Вінницької області, на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане ВАТ заводом «Автоелектроапаратура» 17 листопада 1998 року згідно розпорядження № 556 від 16 листопада 1998 року і зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 04 грудня 1998 року.

Встановити факт його постійного проживання з його батьком, ОСОБА_6 , в селищі ( АДРЕСА_1 на день його смерті, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 23 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2025 підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення розміру ідеальної частки в квартирі та встановлення факту, що має юридичне значення закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10 вересня 2025 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. 14 серпня 2025 року надала до суду заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити без її участі, оскільки перебуває за кордоном.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона є кумою позивача та відповідачів. Батько позивача проживав по АДРЕСА_4 . Приблизно з 2017 року у зв`язку із віком і станом здоров`я позивач забрав батька проживати до себе додому в приватний будинок по АДРЕСА_1 . Батько проживав із сином аж до дня смерті батька. ОСОБА_1 здійснював поховання батька.

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона з сім`єю ОСОБА_11 знайома з дитинства, ОСОБА_12 є її однокласником і кумом. Підтвердила, що батько позивача проживав з ним без реєстрації по АДРЕСА_1 з 2017 року до його смерті.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія- НОМЕР_4 , виданим 16 квітня 2019 виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області (а.с.9).

З 2017 року до дня смерті ОСОБА_6 проживав без реєстрації в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою виконавчого комітету Сутисківської селищної ради № 1958 від 07 липня 2025 (а.с.15), а також показами свідків.

Згідно довідки виконавчого комітету Сутисківської селищної ради № 1959 від 07 липня 2025 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , постійно був зареєстрований в АДРЕСА_2 , з 11 травня 1977 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 і на день смерті за цією адресою був зареєстрований один (а.с.14).

ОСОБА_6 на підставі свідоцтва на право власності на житло, яке розташоване в АДРЕСА_2 , яке видане ВАТ заводом "Автоелектроапаратура" 17 листопада 1998 року згідно розпорядження № 556 від 16 листопада 1998 року і зареєстроване в КП «ВООБТІ» 04 грудня 1998 року, належала частка в цій квартирі (а.с.12). Відповідно до зазначеного свідоцтва про право власності на житло посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: в АДРЕСА_2 , належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія- НОМЕР_5 , виданим 21 квітня 2008 виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області (а.с.11).

ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія- НОМЕР_6 , виданим 17 серпня 2009 виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області (а.с.10).

За життя ОСОБА_6 своїм майном не розпорядився.

Позивач спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 . Він звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька, але перешкодою в видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом стало те, що в свідоцтві про право власності на житло не визначена частка квартири, яка належала його померлому батьку, крім того, в встановлений законодавством строк він не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і на день смерті батька вони з ним були зареєстровані за різними адресами, що підтверджується роз`ясненням приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С .№ 374/01-16 від 07 липня 2025 року (а.с. 4).

Факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , на день його смерті, яка сталася 16 квітня 2019 року підтверджується: актом про підтвердження проживання померлого ОСОБА_6 від 07 липня 2025 року (а.с. 17), довідками Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 1958 (а.с. 15), № 1959 від 07 липня 2025 року (а.с. 14)., № 1966 від 08 липня 2025 року (а.с. 16), в яких вказано, що з січня 2017 року і до дня своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 постійно проживав разом із ОСОБА_1 однією сім`єю, позивач здійснював догляд за ним та проводив його поховання, а також показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Вирішуючи питання про розв`язання даного спору, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст. 361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Згідно ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власної вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівним якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до статей 1218, 1226 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Як роз`яснено пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 № 20 розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, квартира (будинок), передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування.

Відповідно до пункту 3.4. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту статті 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Як встановлено судом, померлому батьку позивача, ОСОБА_6 , та відповідачам у даній справі на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_3 . Перешкодою у реалізації права позивача на спадкування належної його батька частки у праві спільної сумісної власності на квартиру є те, що у свідоцтві на право власності на житло не визначена частка квартири, яка належала його батьку.

Таким чином, аналізуючи надані позивачем докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та беручи до уваги ту обставину, що позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку вирішити заявлені питання, а відповідачі визнали позовні вимоги, вирішення даного спору має для позивача юридичне значення і необхідне йому для оформлення права власності в порядку спадкування за законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доказів, які спростовують висновки суду, судовим розглядом не здобуто.

Щодо судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що хоча позовні вимоги було задоволено, проте цей спір виник не з вини відповідачів. Тобто, відповідачі не вчиняли дій або бездіяльності, які мали наслідком виникнення цього спору, а набули статусу відповідачів в силу норм Цивільного кодексу України. Таким чином, стягнення з відповідачів судових витрат буде несправедливим та нерозумним, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне не стягувати ці витрати з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 10-13, 77-81, 89, 141, 200, 206, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення розміру ідеальної частки в квартирі та встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Визначити, що 1/6 ідеальна частка квартири АДРЕСА_3 , належала на праві власності ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області, на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане ВАТ заводом «Автоелектроапаратура» 17 листопада 1998 року згідно розпорядження № 556 від 16 листопада 1998 року і зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 04 грудня 1998 року.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з його батьком, ОСОБА_6 , в селищі ( АДРЕСА_1 на день його смерті, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Повний текст судового рішення складено і проголошено 15 вересня 2025 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка смт. Глухівці Козятинського району Вінницької області, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Суддя І.І. Патраманський