Справа №462/9305/23 Головуючий у 1 інстанції:Шашуріна Г.О.
Провадження №22-ц/811/1200/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні представниці позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , представниць відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Мачічки О.О., Шутко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Шашуріної Г.О. від 18 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 березня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зазначає, що позивачі є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира обладнана приладом обліку гарячої води № 538184. У квітні 2018 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» зняло вказаний квартирний прилад обліку води №538184 з абонентського обліку для проходження чергової метрологічної повірки. Натомість такої повірки не було проведено. У зв`язку зі зняттям вказаного водо лічильника з обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснювало нарахування оплати за користування послугами гарячого водопостачання у такому порядку: у період з січня по грудень 2021 року нарахування здійснювалося відповідно до нормативів водопостачання та норм водоспоживання населення; у період з грудня 2021 року по березень 2023 року нарахування здійснювалося з вирахуванням різниці між обсягом спожитої гарячої води згідно показів загально будинкового приладу обліку і обсягом води, згідно показів квартирних приладів обліку води, розподілених на осіб, які не мають розподільних приладів обліку гарячої води. Таким чином, за період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2023 року відповідачем нарахована заборгованість за послуги гарячого водопостачання за вказаною адресою у розмірі 227 972,20грн. Зазначає, що нарахування відповідачем заборгованості у такому порядку, без врахування показників показів приладу обліку гарячої води №538184, є незаконним і підлягає перерахунку. Вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим за результатами неповного, необ`єктивного судового розгляду справи, без урахування усіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що належна позивачам квартира у оспорюваним період з 01.01.2021 по 31.03.2023 року взагалі не була оснащена індивідуальним приладом обліку гарячої води, а тому на відповідача виконавця комунальної послуги, не може бути покладена відповідальність за несвоєчасну повірку відсутнього засобу обліку. У матеріалах справи наявний акт розпломбування лічильника № 052307, виданий ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 02.04.2018р. Відповідно до вказаного акта квартирний прилад обліку гарячої води був «розпломбований» і підлягав проведенню чергової державної метрологічної повірки. Позивачі після з`ясування обставин заборгованості здійснили метрологічну повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку №30/21032023/156 від 21.03.2023р. Зазначає, що судом повністю проігноровано порушення порядку здійснення державної метрологічної повірки, які виникли саме з вини виконавців відповідних комунальних послуг,а не з вини позивачів як споживачів, також судом не досліджено і не враховано відсутність розрахунку заборгованості за оплату комунальних послуг з постачання гарячої води. Вважає, що суд першої інстанції взяв до уваги лише усне твердження відповідача про розмір заборгованості і методику його розрахунку без жодного належного доказу, на яких ґрунтувався такий розрахунок.

В усі судові засідання позивачі не з`явилися, представник відповідача в останнє судове засідання не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити та завершувати розгляд справи у їх відсутності відповідно, оскільки такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що інтереси позивачів підчас розгляду справи захищала представниця, представниці ж відповідачів надали свої пояснення по суті розгляду.

Клопотання про відкладення розгляду справи від представниці відповідача Шутко Н.І. з підстав перебування у відпустці колегія суддів вважала безпідставним, оскільки справа тривалий час перебуває на розгляді судів обох інстанцій; відповідач як юридична особа міг забезпечити участь іншого представника у випадку неможливості участі у розгляді справи згаданої представниці; крім цього дата судового засідання була визначена заздалегідь та з врахуванням думки представниці відповідача, а крім цього свої доводи по суті розгляду представниці відповідача виклали усно у судових засіданнях, а також письмово у відзиві на апеляційну скаргу, додаткових письмових поясненнях.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці позивачів на підтримання скарги, представниць відповідача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відзиву на неї, додаткових письмових пояснень представниці відповідача, додаткових письмових пояснень представниці позивача, а також усних пояснень представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 5, 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», постанову Верховного Суду від 28 травня 2021 року в справі №761/11866/19, постанову Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц, та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що відповідачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 надаються послуги з постачання гарячої води. Спір між позивачами як споживачами комунальних послуг та відповідачем виконавцем комунальної послуги виник з приводу нарахування послуги з гарячого водопостачання без урахування показників квартирного приладу обліку гарячої води за згаданою адресою, за період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2023 року. У ході розгляду судом установлено, що будинок АДРЕСА_2 обладнаний будинковим вузлом обліку гарячого водопостачання, а належна позивачам квартира у оспорюваний період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2023 року не обладнана квартирними засобами обліку споживання води. Про відсутність у квартирі засобів обліку у спірний період свідчать надані самим позивачами акти розпломбування водолічильників ЛМКП «Львівводоканал» від квітня 2018 року та акт ЛМКП «Львівтеплоенерго» про прийняття вузла розподільчого обліку гарячої води на абонентський облік. З січня 2021 року по грудень 2021 року нарахування послуг з гарячого водопостачання проводилося у відповідності до п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (чинних на період спірних правовідносин). Такою нормою визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Нарахування вартості послуг з гарячого водопостачання з грудня 2021 року проводилося за правилами ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Розрахунок заборгованості з гарячого водопостачання за період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2023 року в розмірі 227 972,20 грн проведений відповідачем як виконавцем комунальної послуги у відповідності до згаданих п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Позивачами з належним обґрунтуванням не спростовано нарахування та розрахунок відповідача з гарячого водопостачання, доказів його неправильності не надано. Відомості щодо ненадання чи неналежного надання житлового-комунальних послуг з гарячого водопостачання у матеріалах справи відсутні. З огляду на таке у суду не було підстав сумніватися у обґрунтованості такого розрахунку. Надуманими є покликання сторони позивача на положення ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», адже за умовами такої відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. У даній справі, за період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2023 року, квартира позивачів узагалі не була оснащена індивідуальним приладом обліку гарячої води, такий ще у квітні 2018 року знятий ЛМКП «Львівводоканал», а тому відповідача виконавця комунальної послуги не може бути покладена відповідальність за несвоєчасну повірку відсутнього засобу обліку. До того ж самими позивачами надано акт за 02 серпня 2023 року про прийняття вузла розподільчого обліку гарячої води на абонентський облік, тобто поза межами спірного періоду нарахування - 01 січня 2021 року - 31 березня 2023 року, що свідчить про правомірність нарахування оплати за комунальну послугу у приміщенні, яке не оснащене засобами обліку. Також позивачі не стверджують та не надають жодних доказів надання відповідачу показань лічильника у встановленому порядку, на підставі яких останній міг здійснювати нарахування. За встановлених обставин відсутності у приміщенні засобу обліку гарячої води, відсутній обов`язок проведення перерахунку із споживачем, як це передбачено ст.11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Твердження та докази щодо непроживання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у квартирі як підстава звільнення від сплати комунальних послуг не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки згідно зі ст.13 Конституції України власність зобов`язує. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Отже, встановивши дійсні обставини справи та проаналізувавши докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, у якому просили:

- визнати дії ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо нарахування заборгованості за послуги гарячого водопостачання за адресою АДРЕСА_1 за період з 01.01.2021р. по 31.03.2023р. у розмірі 227 972,20грн. незаконними;

- зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснити перерахунок за послуги гарячого водопостачання, за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2021р. по 31.03.2023р., враховуючи показання квартирного приладу обліку гарячої води №538184.

В обґрунтування позову зазначали, що квартира за вказаною адресою обладнана квартирним приладом обліку гарячою води (лічильником) №538184, особовий рахунок № НОМЕР_1 . З відповіді на адвокатський запит було з`ясовано, що вказаний квартирний прилад обліку гарячої води було знято з абонентського обліку для проходження чергової метрологічної повірки, при цьому відповідач не повідомляв позивачів про зняття квартирного лічильника гарячої води з абонентського обліку, про зміну порядку нарахування оплати за користування послугами гарячого водопостачання, про необхідність проведення чергової метрологічної повірки лічильника, про здійснення нарахування оплати за вказаними вище тарифами чи за вирахуванням різниці між обсягами гарячої води згідно із показів комерційного приладу обліку і обсягом води, розподільних (квартирних) приладів обліку води, розподілених на осіб, які зареєстровані у квартирах без розподільних приладів, також не повідомляв про наявність заборгованості за вказаний період. Вказували, що повірка квартирного лічильника відповідачем не проводилась і несправність лічильника не була підтверджена, а тому відсутні підстави нарахування послуг гарячого водопостачання за нормами споживання Правил №630 від 21.07.2005. Зазначають, що послугами з гарячого водопостачання у вказаній квартирі фактично користується лише один з позивачів ОСОБА_2 інші ж позивачі за вказаною адресою зареєстровані, але фактично не проживають і не користуються послугами гарячого водопостачання.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані положеннямиЗакону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»,постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 року №474 про затвердження «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт».

У відповідності до пункту 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630(далі - Правила), ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Пунктами 8, 9 Правил передбачено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (утому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

У відповідності до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості з гарячого водопостачання за період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2023 року в розмірі 227 972,20 грн. проведений відповідачем як виконавцем комунальної послуги у відповідності до згаданих п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Однак, колегією суддів встановлено, підтверджено матеріалами справи та доводами сторін, що у квітні 2018 року квартирний прилад обліку гарячої води №538184 встановлений за адресою АДРЕСА_3 , був розпломбований та знятий з обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго» для проходження чергової метрологічної повірки, що підтверджено виданим ЛМКП «Львівтеплоенерго» Актом №052307 про розпломбування водолічильника (а.с.45).

Однак, як вказують позивачі та не заперечувалось та не спростовано відповідачем, фізично лічильник у квартирі позивачів знятий не був та продовжував облік водопостачання.

Також, із свідоцтва №30/210323/156 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки виданого ТзОВ «Рівнестандарт» від 21.03.2023 року вбачається, що за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам границі допустимої відносної похибки відповідно до п.5.1. ДСТУ 3580 в умовах експлуатації.

Тобто, лічильник належним чином облікує спожите водопостачання та придатний для подальшої експлуатації.

04 вересня 2023 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подану заяву до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про перерахунок заборгованості за послуги гарячого водопостачання.

Однак, 13.09.2023 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» надано відповідь №08-4943-09/23, що за даними обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго» квартира АДРЕСА_4 до 02 серпня 2023 року була квартирою, в якій відсутній розподільний прилад обліку гарячої води, відповідно нарахування кількості та вартості послуг з постачання гарячої води проводились до січня 2022 року згідно встановлених норм споживання, а з січня 2022 року згідно показів комерційного вузла обліку гарячої води. Зазначено, що жодним нормативно-правовим Актом не зобов`язано ЛМКП «Львівтеплоенерго» попереджати власника розподільного (квартирного) приладу обліку про необхідність проведення повірки, а тим більше проводити повірку розподільних вузлів обліку за кошт підприємства, підстав для проведення перерахунку кількості та вартості послуг з постачання гарячої води по квартирі АДРЕСА_1 немає.

Однак, як встановлено вище, весь спірний період прилад обліку води був наявний в квартирі, справний, без пошкоджень та здійснював фіксацію показників обсягу спожитої гарячої води у квартирі, що, також, підтверджується свідоцтвом №30/210323/156 від 21.03.2023 року, а відтак показники такого лічильника є об`єктивними та мали бути враховані при здійсненні перерахунку заборгованості, чого відповідачем не спростовано.

Відповідно, наданні стороною позивача докази за спірний період можна вважати належними та допустимими, оскільки прилад обліку води був визнаний придатним до експлуатації.

Що стосується порядку нарахування вартості наданих послуг за спірний період, то суд першої інстанції виходив з того, що з січня 2021 року по грудень 2021 року нарахування послуг з гарячого водопостачання проводилося у відповідності до п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (чинних на період спірних правовідносин). Такою нормою визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Нарахування вартості послуг з гарячого водопостачання з грудня 2021 року проводилося за правилами ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок помилковим, оскільки такий порядок нарахування може застосовуватись у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, а як встановлено судом апеляційної інстанції вище, у квартирі позивачів засіб обліку води і теплової енергії був наявний та справний та згідно даних повірки придатний до експлуатації.

Таким чином, ЛМКП «Львівтеплоенерго» було неправомірно нараховано позивачам плату за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 227972,20 грн. з 01 січня 2021 року по 31 березня 2023 року, а відповідно слід здійснити перерахунок послуги гарячого водопостачання за спірний період враховуючи показання квартирного приладу обліку гарячої води №538184.

Зважаючи на вказане доводи позову слід вважати обґрунтованими, а сам позов підставним та таким, що підлягав до задоволення та помилково був відхилений судом першої інстанції.

Що стосується посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №761/11866/19, то колегія суддів вважає таке помилковим, оскільки у вказаній справі суди, відмовляючи в задоволенні позову, виходили з того, що квартира позивачки не обладнана квартирними засобами обліку споживання води, що не є за змістом аналогічними спірними правовідносинами, які виникли у даній справі, де позивачі увесь спірний період мали справний засіб обліку води, який фіксував покази та обсяг спожитого водопостачання.

Тому, доводи позову та апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та такі позов та апеляційну скаргу слід задовольнити.

Оскаржуване ж рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову, яким слід визнати дії ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо нарахування заборгованості за послуги гарячого водопостачання за адресою АДРЕСА_1 за період з 01.01.2021р. по 31.03.2023р. у розмірі 227 972,20грн. незаконними та зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснити перерахунок за послуги гарячого водопостачання, за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2021р. по 31.03.2023р., враховуючи показання квартирного приладу обліку гарячої води №538184.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Дії ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо нарахування заборгованості за послуги гарячого водопостачання за адресою АДРЕСА_1 за період з 01.01.2021р. по 31.03.2023р. у розмірі 227 972,20 грн. визнати незаконними.

Зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснити перерахунок за послуги гарячого водопостачання, за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2021р. по 31.03.2023р., враховуючи показання квартирного приладу обліку гарячої води №538184.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра