Провадження № 22-ц/4808/1199/25
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 червня 2025 року під головуванням судді Домбровської Г.В. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

ОСОБА_1 11.05.2020 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію банку та погодилась з тим, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

На підставі укладеного договору отримала кредит в розмірі 65 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Зазначає, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідачка всупереч чинному законодавству та умовам договору належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору та має прострочену заборгованість, яка складає 98 751,25 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.05.2020 у розмірі 98 751,25 грн станом на 09.10.2024, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 98 751,25 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 червня 2025 року відмовлено в задоволенні позову АТ «Універсал Банк».

У апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що відповідачка не заперечує факт укладання кредитного договору, що на її ім`я відкрито рахунок, видана платіжна картка та вона протягом певного часу активно користувалася банківськими послугами проекту «Monobank».

Судом першої інстанції не було належним чином досліджено аудіозапис розмови із службою турботи банку від 19.04.2021 о 16 год. 24 хв.

Усі шахрайські операції були здійснені за безпосередньої участі відповідачки, що підтверджується нею особисто у аудіозаписі розмови.

Відповідачка зазначала, що продавала товар на веб-сайті OLX.UA. Потенційний покупець її товару, надіслав відповідачці посилання. За посиланням відповідачка ввела всі дані своєї картки.

Суд першої інстанції не дослідив даний доказ, що призвело до неповного з`ясування обставин справи та ухвалення незаконного рішення у цій справі.

Апелянт вважає, що відповідачка самостійно повідомила та ввела реквізити своєї картки на фішинговому веб-сайті і потім власноручно під диктовку шахраїв здійснювала усі операції та передавала коди доступу, які їй надходили на фінансовий номер, що нею підтверджується у телефонній розмові із службою турботи банку.

Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків та відкритих на ім`я відповідачки не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задовольнити повністю.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення з`ясував в повному обсязі обставини, що мають значення для справи. Суд не припустився будь-якого порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Позивач не надав доказів того, що саме відповідачка здійснювала перекази грошових коштів 19.04.2021 на рахунки третіх осіб або ж надала можливість чи сприяла своїми діями чи бездіяльністю втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Посилання на те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено аудіозапис із службою турботи Банку є голослівним, оскільки такий запис, було відтворено в судовому засіданні в якому безпосередньо брав участь представник банку ОСОБА_2 .

Зазначений аудіозапис розмови жодним чином не вказує та не підтверджує позиції Банку про те, що саме відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті чи незаконному використанню інформації яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Для здійснення операцій переказу грошових коштів з рахунку відповідача банк повинен надсилати відповідачу одноразовий цифровий пароль з метою ідентифікації такої особи та підтвердження отриманого від неї розпорядження та погодження на переказ грошових коштів.

Матеріали справи не містять жодного доказу про те, що банк 19.04.2021 здійснював надсилання відповідачці ОТР паролів та ПІН кодів для підтвердження та здійснення переказу кредитних коштів. Представник позивача не зміг особисто підтвердити та надати відповідних доказів чи відбувалося надсилання ОТР та ПІН коду саме відповідачу з банку та в якій годині таке надсилання відбувалося.

Саме банк не забезпечив, дотримання умов та не здійснював належного обслуговування клієнта, здійснення розрахунків та операцій по такому,

Банк не довів, що саме ОСОБА_1 , своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню мобільного додатку, персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати використання

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформуй яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ОСОБА_1 адвокат Абрам`юк А.І. вимоги апеляційної скарги заперечив, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Представник АТ «Універсал Банк» в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, ураховуючи таке.

Встановлено, що АТ «Універсал Банк» було введено в дію новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 11 травня 2020 року підписано Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, що свідчить про укладення між сторонами спору кредитного договору.

Зі змісту анкети-заяви слідує, що ОСОБА_1 просила відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію Банку та погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг та зобов`язався виконувати його умови.

ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву, підтвердила свою згоду на використання особистого електронного ключа в якості власного підпису.

З метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації АТ «Універсал Банк» генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер ОТР-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення особою у мобільному додатку «monobank» ОТР паролю, який попередньо був надісланий Банком на зазначений номер. Таке підтвердження будо отримано введенням споживачем у мобільному додатку ОТР-паролю попередньо надісланого на зазначений нею мобільний номер.

На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 65 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка і на умовах передбачених кредитним договором укладеним з АТ «Універсал Банк».

ОСОБА_1 умови укладеного з АТ «Універсал Банк» кредитного договору належним чином не виконувала, грошові кошти для погашення заборгованості по тілу кредиту, відсотках, комісії, тобто щомісячних мінімальних платежах на рахунок банку своєчасно не сплачувала, тим самим у неї станом на 09.10.2024 виникла заборгованість на загальну суму 98 751,25 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 98 751,25 грн.

Згідно виписки наданої банком по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що вона отримала кредитні кошти у формі встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, користувалась цими коштами, повертаючи їх банку.

Зі змісту зазначеної виписки вбачається, що 19.04.2021 о 15:06:58, 15:11:30, 15:12:05 було здійснено операції щодо перерахування кредитних коштів на банківські картки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_1 в сумах 51 103,97 грн. (в тому числі 1 103,97 грн комісії), 31 200 грн (в тому числі 1 200 грн комісії), 4 992 грн (в тому числі 192 грн комісії) відповідно.

Зі змісту скрін-шоту з мобільного додатку «Monobank» вбачається, що після здійснення вказаних вище трьох операцій по переведенню кредитних коштів в сумах 51 103 грн, 31 200 грн, 4 992 грн на карткові рахунки, картку ОСОБА_1 * НОМЕР_3 було заблоковано (а.с.86).

Встановлено, що за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення 19.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером №0000173 було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Згідно фабули даного кримінального провадження «19.04.2021 невідома особа таємно викрала кредитні грошові кошти з карткового рахунку «Monobank» НОМЕР_4 , здійснивши перекази на три карткові рахунки, чим завдала майнової шкоди ОСОБА_1 ».

Зі змісту отриманих в рамках кримінального провадження №0000173 в ході тимчасового доступу до речей та документів вбачається, що IP-адреса входу до мобільного додатку «Моно банк» по карті № 467673 та виписки від 18.04.2021-20.04.2021 по рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_1 картка № НОМЕР_4 ОСОБА_1 не здійснювала входу до мобільного додатку «Моно банк» у час здійснення операцій. IP-адреса пристрою з якого було здійснено вхід до мобільного додатку «Моно банк» по карті 467673 зареєстрована та знаходиться у Київській області а також здійснювався вхід на карту з іншого пристрою з IP-адресою з росії.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 1068 ЦК України визначено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 та інших.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи АТ «Універсал Банк» у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що жодними доказами не підтверджується, що ОСОБА_1 в період спірного списання грошових коштів реєструвалася у системі мобільного додатку «Monobank» та використовувала його з метою перерахування коштів на відповідні карткові рахунки і такої обставини позивачем не спростовано.

Суд встановив, що позивачем не доведено обставин, які вказують, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У зв`язку не вбачається підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено аудіозапис розмови із службою турботи банку є невірними.

Судом першої інстанції в своєму рішенні дав належну правову оцінку цій обставині, зокрема запису на аудіо диску на якому зафіксовано розмову ОСОБА_1 з працівником банку. Суд констатував, що з аудіо запису не встановлено, що ОСОБА_1 своєю необережністю сприяла втраті даних своєї банківської картки, чи розголосила їх стороннім особам. Тому суд вказаний аудіо запис не взяв до уваги як доказ, який безспірно підтверджує обставину вини саме відповідачки у доступі до її банківського рахунку «Монобанк» сторонніх осіб.

Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року (справа № 686/30030/21 провадження № 61-5111св23), «саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

Позивачем не доведено і не надано належних і допустимих доказів, що відповідачка надала інформацію третім особам і своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції та знімати кредитні кошти.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що відповідачка самостійно повідомила та ввела реквізити своєї картки на фішинговому веб-сайті і потім власноручно під диктовку шахраїв здійснювала усі операції та передавала коди доступу, які їй надходили на фінансовий номер.

Згідно постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) якщо суд встановить, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк».

У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 16 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин