ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/497/25 Номер провадження 22-ц/814/2770/25Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначено) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У березні 2025 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 41 316,93 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 200 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 25.10.2019 між Акціонерним товариством ''Альфа-банк'' (далі - АТ ''Альфа-банк'') і ОСОБА_1 у електронному вигляді укладено договір про надання кредиту № 491013452, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику кредит у сумі 29 914,69 грн на строк 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 % річних шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок відповідача.

У зв`язку із невиконанням умов договору відповідачем станом на 20.09.2021 загальний розмір його заборгованості становив 41 316,93 грн, яка складалася із тіла кредиту в розмірі 28 655,76 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 12 661,17 грн.

20.09.2021 АТ ''Альфа-банк'' і ТОВ ''ФК ''Еліт Фінанс'' уклали договір факторингу, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача за вказаним договором. Згідно із розрахунком заборгованості за станом на 20.09.2021 обліковується заборгованість в розмірі 41 316,93 грн, яку позивач прохав стягнути на свою користь разом із судовими витратами.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року позов ТОВ "ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 41 316 грн 93 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК «Еліт Фінанс» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн та 9 200 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції помилково відмовив у застосуванні строку позовної давності. Угода факторингу між АТ «Альфа банк» та ТОВ "ФК «Еліт Фінанс» була укладена 20.09.2021, а до суду новий кредитор звернувся в лютому 2025 року, тому трьох річний термін звернення з позовом до суду пропущено.

Звертає увагу, що обставини запровадження воєнного стану і наявність повітряних тривог мають місце на усій території України і самі по собі не можуть бути обставинами, які унеможливлюють виконання учасниками судового процесу процесуальних дій у розумні строки. Схожі за змістом висновки містяться в ухвалах Верховного Суду від 07 квітня 2024 року у справі № 761/28252/21, від 10 березня 2023 року справа № 540/1285/22,21 липня 2022 року справа № 127/2897/13-ц та у постанові від 03 листопада 2022 року справа №560/15534/21.

У відповідача виник борг по кредиту, але він не давав письмової згоди на передачу вимог по кредиту третій стороні. АТ «Альфа банк» є банком, який зареєстровано в російській федерації, країні, яка напала на Україну, який здійснював свою діяльність на території України до 2023 року, 29 травня 2023 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про націоналізацію активів АТ «Альфа банк» №9107-1. Тому вважає, що будь які угоди, укладені до 24.02.2022 юридичними та фізичними особами України з юридичними та фізичними особами російської федерації, є нікчемними та припиняють свої дії.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2019 між АТ «Альфа банк» і ОСОБА_1 укладено договір (оферта) про надання кредиту № 491013452 (а.с.5).

Додатком №1 до угоди про надання кредиту № 491013452 від 25.10.2019 визначено порядок, строк та суми погашення кредитного договору (а.с.5 зворот).

Як вбачається з паспорту споживчого кредиту від 25.10.2019, позикодавець надав позичальнику кредит у сумі 29 914,69 грн на строк 60 місяців (до 28.10.2024) на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 % річних шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок відповідача. Загальна орієнтовна вартість кредиту 69 435,13 грн. Дата щомісячного платежу - до 18 числа кожного місяця. Розмір мінімального щомісячного платежу 1 157,26 грн. Зазначені складові кредитного договору підписані позичальником ОСОБА_1 (а.с.6)

Підписанням Оферти на укладення Угоди про надання кредиту від 25.10.2019 ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений із умовами надання кредиту, умовами договору, які йому зрозумілі та із якими він погоджується.

У виписках по особових рахунках ОСОБА_1 за період з 25.10.2019 по 20.09.2021 (а.с.16-25) відображено рух коштів по кредитному рахунку останнього, з якого, зокрема, вбачається часткову сплату заборгованості по вказаному вище договору позичальником, що підтверджує факт виконання банком своїх зобов`язань за договором та надання у розпорядження клієнта кредитних коштів, а також факт користування кредитними коштами відповідачем.

20 вересня 2021 року між АТ «Альфа банк» і ТОВ "ФК «Еліт Фінанс» укладений договір факторингу, згідно з умовами якого до ТОВ "ФК «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги за певними борговими зобов`язаннями (а.с.8-12).

Згідно Додатку до Договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року до ТОВ "ФК «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 , передбаченими кредитним договором № 491013452 від 25.10.2019, за яким станом на день укладення договору факторингу заборгованість складала 41 316,93 грн (а.с.13-15)

Відповідно до копії розрахунку за кредитним договором загальна заборгованість ОСОБА_1 за станом на 20.09.2021 складала 41 316,93 грн, з яких тіло кредиту 28 655,76 грн, відсотки за користування кредитом 12 661,17 грн (а.с.26).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач в обгрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір від 25 жовтня 2019 року містить інформацію про суму кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк їх повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), відповідальність сторін, вони підписані сторонами, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору, на момент укладення договору позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому частково виконувала його умови, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі.

Однак, отримавши кошти в кредит, в порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання по поверненню кредиту і сплаті процентів за користування грошима належним чином не виконав.

ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано позивачем до суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за договором від 25.10.2019, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не давав згоди на заміну кредитора у зобов?язані і його не було повідомлено про заміну кредитора у зобов?язанні не мають правого значення для вирішення цього спору, адже відповідно до норм глави 47 Розділу І Книги п?ятої ЦК України заміна кредитора у зобов?язанні не потребує згоди боржника.

Стосовно заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 останній раз сплатив кошти на виконання обов?язку з повернення кредиту у лютому 2021 року (а.с.23 зворот), отже відповідно до ст.264 ЦК України перебіг строку давності перервався і почався заново з лютого 2021 року. У період з 13 березня 2020 року по 01 липня 2023 року (період карантину) і з 24 лютого 2022 року по 04 вересня 2025 року (воєнний стан) в Україні на законодавчому рівні було зупинено перебіг строків давності (Закон № 4443), отже звернення позивача до суду з цим позовом у березні 2025 році відбулося у межах трирічного строку давності.

Посилання відповідача на висновки, які містяться в ухвалах Верховного Суду від 07 квітня 2024 року у справі № 761/28252/21, від 10 березня 2023 року справа № 540/1285/22,21 липня 2022 року справа № 127/2897/13-ц та у постанові від 03 листопада 2022 року справа №560/15534/21 не заслуговують на увагу, оскільки вони стосуються процесуального питання строків подання касаційної скарги на рішення суду.

Також є хибними твердження відповідача, що АТ «Альфа банк» є російськім банком, а тому всі кредитні історії припинили свою дію, оскільки у березні 2022 року відбулося перейменування його на Sense Bank, а 21 липня 2023 року банк був націоналізований Міністерством фінансів України і став державним «Сенс Банком».

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 17 вересня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов