НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/275/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Олійник А.О.,

з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

представника позивача - адвоката Осташа М.С.,

представника третьої особи адвоката Вітюка В.Ж.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, що предмету спору ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування,

установив:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою в якій просила визнати за нею право власності на домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 по сусідству із померлою ОСОБА_3 , яка проживала у належному їй житловому будинку АДРЕСА_1 . У 2014 році у ОСОБА_3 погіршився стан здоров`я і вона відвезла її до лікарні. За час перебування ОСОБА_3 у лікарні вона доглядала за її господарством, а також за ОСОБА_3 . Після виписки із лікарні вона забрала ОСОБА_3 до свого будинку, оскільки остання потребувала догляду. З того часу вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вона доглядала та лікувала ОСОБА_3 , отримували за однією адресою кореспонденцію. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Вона здійснила її поховання. Звернувшись до нотаріуса з метою отримати спадщину після смерті ОСОБА_3 , отримала відмову у зв`язку із необхідністю підтвердження факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше 5-ти років до часу відкриття спадщини. Оскільки ОСОБА_2 заперечив проти задоволення вимог заяви в порядку окремого провадження, у зв`язку із чим виник спір про право, а її заява залишена без розгляду, нею обрано спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно.

Третя особа ОСОБА_2 направив до суду пояснення, в яких позовні вимоги не визнав через їх надуманість та безпідставність. Вказує, що позовна заява не містить будь-яких доказів, які б підтверджували факт спільного проживання однією сім`єю позивача та ОСОБА_3 , а відповідно до довідок № 3330982, 3330987 від 20 січня 2025 року ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала одна в АДРЕСА_1 . З березня 2021 року і по день смерті, ОСОБА_3 отримувала на постійній основі соціальну допомогу безоплатно відповідно до її заяви від 26 лютого 2021 року як одинока особа. Працівники КУ «Центр надання соціальних послуг» здійснювали прибирання, доставку продовольчих, промислових господарчих товарів, медикаментів, проводили прибирання, надавали допомогу в оплаті комунальних послуг, спостерігали за станом здоров`я, прали білизну та одяг, надавали психологічну підтримку.

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 проживала одна після смерті матері, яка мала місце у 2017 році, оскільки родичів не мала, хворіла, погано ходила, тому вона їй допомагала, оскільки проживала по сусідству. Коли остання хворіла вона забирала її до себе та лікувала. Інколи вона проживала разом з ОСОБА_3 у її ж будинку. Близько 4-5 років вони жили як одна сім`я. ОСОБА_3 мала свою окрему кімнату, вони мали спільний бюджет, ОСОБА_3 виділяла їй кошти на оплату комунальних послуг за свій будинок, придбання інших речей, вона отримувала її кореспонденцію, готувала спільну їжу. За декілька місяців до смерті ОСОБА_3 повернулась до себе у будинок, оскільки таке було її бажання, де й померла. Вона за власні кошти провела її поховання. Вказала, що ОСОБА_3 жодної заяви про надання їй соціальної допомоги не писала, а така допомога була формальною та фактично не надавалась, оскільки не було такої необхідності.

Представник позивача - адвокат Осташ М.С. у судовому засіданні позов підтримав.

Від відповідача Новоушицької селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника. При вирішенні спору відповідач поклався на думку суду (арк. спр. 71).

Третя особа ОСОБА_2 позов не визнав, вказав що обставини, які викладенні у заяві є неправдивими. Позивач була знайома із родичами ОСОБА_3 , оскільки вони разом були на похороні її матері. Позивач не повідомила родичів про смерть ОСОБА_3 та таємно її поховала.

Представник третьої особи адвокат Вітюк В.Ж. позов не визнав з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Процесуальні дії у справі

24 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

14 травня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, у підготовчому засіданні оголошено перерву.

26 травня 2025 року залучено до участі у справі як третю особу ОСОБА_2 , підготовче засідання відкладено.

16 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

01 липня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку із неявкою свідка.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр. 8-9).

ОСОБА_3 є власником домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк.спр.10).

Відповідно до довідок №3330987, 3330982, виданих 20 січня 2025 року начальником ЦНАП Новоушицької селищної ради Дворською І.В., ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 36).

Відповідно до даних паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , остання з 1989 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (арк.спр.7).

Відповідно до відповіді КУ «Центр надання соціальних послуг» Новоушицької селищної ради від 30 травня 2025 року ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) знаходилась на обслуговуванні у відділенні соціальних послуг за місцем проживання з 03 березня 2021 року до дня смерті на безоплатні основі на підставі рішення №79 від 18 лютого 2021 року відповідно до Закону України «Про соціальні послуги», постанови КМУ №832 від 01 червня 2020 року «Деякі питання організації надання соціальних послуг», Державного стандарту догляду вдома, затвердженого 22 листопада 2013 року. Соціальним працівником ОСОБА_5 надавалися послуги - догляд вдома, що проводяться за місцем проживання отримувача соціальної послуги протягом робочого дня надавача соціальної послуги і полягають у наданні допомоги в самообслуговуванні особам, які частково або повністю втратили/ не набули здатності до самообслуговування. Відвідування ОСОБА_3 здійснювалося два рази на тиждень згідно складеного індивідуального плану надання соціальної послуги (арк.спр.58).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 26 лютого 2021 року, жительки АДРЕСА_1 , на ім`я Голови Новоушицької селищної територіальної громади ОСОБА_6 , ОСОБА_3 просила прийняти її на обслуговування до Новоушицького територіального центру соціального обслуговування для надання соціальної послуги догляд вдома. Зазначено, що вона є одинокою та проживає самотньо (арк.спр.58).

Згідно з витягом із рішення № 79 від 18 лютого 2021 року виконкому Новоушицької селищної ради, наказу Новоушицького територіального центру соціального обслуговування № 52 від 03 березня 2021 року ОСОБА_3 , жительку АДРЕСА_1 , прийнято на обслуговування, а відповідно до наказу Новоушицького територіального центру соціального обслуговування № 107 від 02 вересня 2024 року знято з обслуговування у зв`язку із смертю (арк.спр. 59-61).

Даними індивідуального плану надання соціальних послуг ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , надані наступні послуги: прибирання і доставка продовольчих, промислових, господарських товарів, медикаментів (2 рази на тиждень), косметичне прибирання (2 рази на тиждень), допомога в оплаті комунальних послуг (1 раз на місяць), допомога в оформленні документів (по потребі), спостереження за станом здоров`я (2 рази на місяць), прання одягу та білизни (за потреби), психологічна підтримка (2 рази на тиждень) (арк.спр.62-69).

Позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом через неможливість встановити факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 , що підтверджується постановою нотаріуса від 11 лютого 2025 року (арк. спр. 11).

З огляду на викладене виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в іншому (позасудовому) порядку.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220, ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі положень статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З метою застосування статті 1264 ЦК України встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного проживання осіб, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне проживання таких осіб в житлі за однією адресою (адресами), збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування один про одного/надання взаємної допомоги тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19 (провадження № 61-2851св22), від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20 (провадження № 61-13801св21).

Належними та допустимими доказами проживання осіб однією сім`єю відповідно до вимог статей 77-78 ЦПК України є, зокрема: довідки з місця проживання; показання свідків; спільні фото, листи ділового та особистого характеру тощо; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що особи вважали себе сім`єю, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. За наявності спору про право такий факт встановлюється у порядку позовного провадження.

Судом встановлено, що ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право (арк.спр.13).

Встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини є питаннями доведення обставин, що входять до предмета доказування в цій справі, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення та не потребують від позивача заявлення такої вимоги окремо (постанова Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 206/851/23).

Отже, обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним.

Щодо належності відповідача, суд зазначає наступне.

Належним відповідачем у спорах про визнання права власності на майно у порядку спадкування є спадкоємці, тобто особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Дослідженні судом матеріали спадкової справи свідчать про те, що у шестимісячний строк після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини звернулись позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 .

Однак, сам факт своєчасного подання ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини не підтверджує право на спадкування, оскільки спадкоємцями за законом визнаються особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК. Однак ні нотаріусу, ні суду ОСОБА_2 не надав доказів на підтвердження родинних відносин між ним та спадкодавцем. З даного приводу ОСОБА_2 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що слугувало підставою для звернення його до суду (справа №680/247/25), провадження у якій зупинено до розгляду цієї справи.

Оскільки на час розгляду справи ОСОБА_2 не підтвердив своє право на спадкування як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 , належним відповідачем у цій справі є Новоушицька селищна рада, на території якої знаходиться спадкове майно.

Вказаний висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 175/1515/16-ц.

Вирішуючи питання доведеності позовних вимог, суд зазначає наступне.

Зібрані по справі та безпосередньо дослідженні судом докази свідчать про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказала, що вона проживала із померлою ОСОБА_3 однією сім`єю з 2014 року по день смерті останньої в будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , а тому вона відноситься до спадкоємців 4-ї черги за законом та має право на спадкування майна померлої.

На підтвердження доводів позовної заяви позивач надала довідку № 2999863, видану 20 листопада 2024 року начальником ЦНАП Новоушицької селищної ради Дворською І.В. про те, що ОСОБА_1 дійсно проводила похорон ОСОБА_3 за власний рахунок (арк.спр.12), а також рахунки на оплату послуг з доставки природного газу за адресою: АДРЕСА_1 за період з липня 2024 року до квітня 2025 року, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між оператором ГРД та споживачем ОСОБА_3 (без дати), акт заміни вузла обліку електричної енергії від 11 листопада 2024 року споживача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр.74-84).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Надаючи оцінку, зазначеним вище доказам, суд зазначає, що сама по собі обставина несення витрат на поховання спадкодавця та наявність у позивача рахунків на оплату комунальних послуг, які стосуються періоду після смерті ОСОБА_3 (за виключенням липня 2024 року), не є достатнім підтвердженням проживання однією сім`єю позивача та ОСОБА_3 .

Натомість докази, які були надані третьою особою ОСОБА_2 , зокрема відповідь КУ «Центр надання соціальних послуг» Новоушицької селищної ради від 30 травня 2025 року з долученими документами повністю спростовують доводи позивача щодо фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки як свідчать вказані документи соціальні послуги ОСОБА_3 , яка проживала одиноко, надавались в період з 03 березня 2021 року до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Соціальний працівник відвідував ОСОБА_3 за вказаною адресою двічі на тиждень з березня 2021 року до липня 2024 року.

Крім цього обставина проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , одиноко, підтверджується довідками №3330987, 3330982.

Суд не має підстав ставити під сумнів достовірність вказаних доказів.

Свідок ОСОБА_7 , яка викликана за клопотанням позивача, пояснила, що проживає по АДРЕСА_1 , тобто по сусідству з ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3 . ОСОБА_1 допомагала та доглядала ОСОБА_3 , носила їй їсти, ліки. Раніше ОСОБА_3 проживала з вітчимом та матір`ю, а після їх смерті проживала одна по АДРЕСА_1 . Водночас ОСОБА_1 проживала через дорогу від ОСОБА_3 з чоловіком. Декілька разів вона бачила соціального працівника біля воріт ОСОБА_3 . Поховання ОСОБА_3 здійснювала ОСОБА_1 .

Допитані у судовому у засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які проживали по сусідству із ОСОБА_3 підтвердили, що ОСОБА_3 проживала одна, самотньо після смерті матері. ОСОБА_1 ніколи не проживала із ОСОБА_3 . Останню відвідував соціальний працівник, сусіди допомагали по господарству. ОСОБА_3 була господинею, в неї завжди був упорядкований город.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що інколи він працював по господарству ОСОБА_3 за її проханням ходив у магазин, на ринок. ОСОБА_3 проживала сама.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що поблизу будинку ОСОБА_3 розташований будинок її свекрухи, за яким вони доглядають. Із ОСОБА_12 були знайомі, завжди спілкувалися. Після смерті матері вона проживала одна у своєму будинку. ОСОБА_1 на подвір`ї ОСОБА_3 ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що проживає на паралельній вулиці із покійною ОСОБА_14 , проте постійно ходила з роботи повз її будинок. Із ОСОБА_12 була знайома близько 15 років, постійно з нею спілкувалась. Остання проживала одна. Ніколи ОСОБА_1 біля ОСОБА_12 не бачила та вона не розповідала про неї.

Свідок ОСОБА_15 вказала, що протягом трьох років (до ковіду) як соціальний працівник обслуговувала ОСОБА_3 . Вона допомагала по господарству, купувала продукти, ліки, необхідні речі, зокрема, купила їй телефон, оплачувала комунальні послуги. ОСОБА_12 завжди проживала одиноко. ОСОБА_1 вона ніколи не бачила на господарстві.

Усі допитані судом свідки категорично заперечили обставину проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім`єю.

Відтак дослідженні судом докази свідчать про те, що ОСОБА_3 проживала у будинку за АДРЕСА_1 , а позивач ОСОБА_1 із своєю сім`єю - у будинку за АДРЕСА_2 , тобто за різними адресами.

Встановлена судом обставина виключає можливість спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Матеріали справи не містять належних доказів, які б давали суду правові підстави для висновку, що позивач та ОСОБА_3 за життя були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто проживали однією сім`єю, вели спільно господарство, мали спільні витрати, купували майно для спільного користування, брали участь у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач не надала належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обставини проживання разом із ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а відтак і права на спадкування майна як спадкоємцем 4-ї черги за законом - домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн слід покласти на останню.

Керуючись ст.ст.2, 12, 81, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, що предмету спору ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування.

Судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211,20 грн покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: про АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Новоушицька селищна рада, місцезнаходження: вул. Подільська, 17, с-ще Нова Ушиця, Хмельницької області, .

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А. О. Олійник