ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7501/25 Справа № 180/280/25 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення фактів виховання неповнолітньої дитини та перебування неповнолітньої дитини на утриманні,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Атаманюк Ігор Леонідович,

на заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

18.02.2025 року ОСОБА_1 , звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення фактів виховання неповнолітньої дитини та перебування неповнолітньої дитини на утриманні.

Позивач просив суд встановити факт виховання та перебування на його утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має юридичне значення, а саме: право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення фактів виховання неповнолітньої дитини та перебування неповнолітньої дитини на утриманні відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

09.06.2025 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Атаманюк Ігор Леонідович надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування заочного рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не доведено факту відсутності здійснення виховання та утримання позивачем ОСОБА_1 неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.198-199).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 з 24 травня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , виданого 24 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 41.

За час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлено, що ОСОБА_3 має неповнолітню дитину від першого шлюбу: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що всі троє дітей проживають разом із ним однією сім`єю, він їх виховує та утримує.

Звертаючись до суду з даною позовною заяву, позивач просить суд встановити факт виховання та перебування на його утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має юридичне значення, а саме: право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Матеріалами справи встановлено, що на час укладення шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_7 , в останньої була одна неповнолітня дитина - син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і у шлюбі в них народилося ще двоє дітей - доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У своїй заяві позивач вказує, що всі троє дітей знаходяться на його одноособовому утриманні.

Позивач та третя особа - ОСОБА_3 стверджують, що рідний батько неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 , не приймає участі в його утриманні та вихованні.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 , має право на участь у вихованні її дитини від першого шлюбу. При цьому обов`язок щодо його утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Судом встановлено, що відповідач не позбавлений батьківських прав, у дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідна мати, рідні баба та дід, як по лінії матері так і по лінії батька, отже у ОСОБА_1 відсутній правовий обов`язок утримувати дитину дружини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і таке утримання ним здійснюється добровільно на підставі власного волевиявлення. Право позивача добровільно утримувати дитину не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить позивач.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Статтею 141 СК України встановлено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків.

Сімейним кодексом України визначені способи виконання батьками своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини.

Так, зокрема статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина перша). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга). Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, за рішенням суду (частина третя).

Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (частина перша статті 189 СК України).

Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (частина перша статті 14, частина перша статті 15 СК України).

Згідно з частиною першою статті 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України).

Доводи викладені в апеляційній скарзі не підлягають задоволенню, оскільки у ОСОБА_1 відсутній правовий обов`язок утримувати дитину дружини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і таке утримання ним здійснюється добровільно на підставі власного волевиявлення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Атаманюк Ігор Леонідович залишити без задоволення.

Заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 09.09.2025 року.

Судді: