КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/7115/23
У Х В А Л А

12 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку апеляційного провадження апеляційну скаргу адвоката Харченко Оксани Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року у складі судді Твердохліб Ю.О.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 09 травня 2021 року в розмірі 14 500 доларів США.

22 серпня 2025 року адвокат Харченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, в обґрунтування поважності пропущення строку зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними дітьми відповідача, який є померлою особою.

Вказує, що скаржники є боржниками у виконавчому провадженні по даній справі, проте з матеріалами справи вони не були знайомі та про оскаржуване рішення їм не було відомо, а матеріалами справи представниця скаржників ознайомилася у Святошинському районному суді м. Києва лише 23 липня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Харченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року, необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, на підставі заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року, 24 січня 2024 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики від 09 травня 2021 року в розмірі 14 500 доларів США.

17 квітня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. відкрито виконавче провадження №74766053 для виконання виконавчого листа від 24 січня 2024 року.

У листопаді 2024 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Д.В. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні №74766053, а саме боржника ОСОБА_4 його правонаступниками - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року заяву приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. задоволено. Замінено боржника ОСОБА_4 на його правонаступників - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому на підставі виконавчого листа №759/7115/23 від 24 січня 2024 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду адвокат Харченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 30 грудня 2024 року звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 травня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Харченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року - без змін.

Звертаючись у суд із апеляційною скаргою адвокат Харченко О.О. вказувала, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є боржниками у виконавчому провадженні однак про оскаржуване рішення їм не було відомо й зі справою представниця ознайомилася лише у 23 липня 2025 року.

Водночас матеріали справи містяться відомості про те, що адвокат Харченко О.О. вступила у справу ще у грудні 2024 року під час перебування на розгляді заяви приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. про заміну сторони виконавчого провадження, а саме у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_4 на правонаступників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 218-235 т. 1).

Більше того після отримання представницею Харченко О.О. та особисто скаржниками ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року (а.с. 241, 243-244 т. 1) 30 грудня 2024 року її було оскаржено до апеляційного суду.

З моменту вступу у справу та до завершення перегляду ухвали суду від 17 грудня 2024 року адвокат Харченко О.О., приймала участь у справі, неодноразово подавала клопотання, проте не скористалася правом на ознайомлення з матеріалами справи, хоча вказувала про таку необхідність.

При цьому колегія суддів заважує, що скаржники безспірно володіють інформацією, що вони є боржниками у виконавчому провадженні, про що ними вказано особисто.

Отже з моменту обізнаності про наявність заборгованості про яку міститься інформація як в ухвалі Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року так і в постанові Київського апеляційного суду від 27 травня 2025 року скаржники не зреагували вчасно, не звернулися до суду з заявою про отримання копії оскаржуваного рішення, не ознайомилися з матеріалами справи.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Встановлення законом таких процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

Проаналізувавши норми права, колегія суддів дійшла висновку про те, що статтею 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та статтею 354 ЦПК України чітко визначено процесуальні строки, у межах яких учасники справи та усі зацікавлені особи можуть реалізувати своє право на апеляційний перегляд судових рішень.

Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поряд із цим процесуальним законом, зокрема в ч. 3 ст. 354 ЦПК України передбачена можливість поновлення строку на апеляційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документу, зокрема апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Колегія суддів також відзначає, що питання поновлення процесуального строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, є процедурним і вирішується шляхом постановлення судом апеляційної інстанції відповідної ухвали, яка повинна бути належним чином мотивована й містити, зокрема, мотиви, з яких суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення цього строку або для відмови у такому поновленні, норми закону, якими керувався суд, постановляючи ухвалу.

Поновлюючи строк на апеляційне оскарження суди повинні навести належні мотиви, які б вказували на наявність достатніх підстав для такого висновку та засвідчували, що поновлення строку не порушує принципів верховенства права та одних з його основних елементів: правової визначеності; остаточності рішень суду.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 ЦПК України і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналізуючи наведені скаржником обставини поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що обставини, вказані у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження. Доказів наявності непереборних обставин, які б перешкоджали апеляційному оскарженню судового рішення матеріали справи не містять.

При цьому, суд виходить із того, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку скаржника для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Так, статтею 43 ЦПК України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Отже, враховуючи ту обставину, що скаржники були обізнана про наявність спору щодо них ще з грудня 2024 року, а тому причини зазначені у заяві про поновлення строку є безпідставними та не спростовують доказів наявних у справі.

Зважаючи на викладене, задля не допущення порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені представницею скаржників підстави для поновлення цього строку обґрунтовано визнані судом неповажними, суд приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Харченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Харченко Оксани Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: