Провадження № 2-з/727/47/25
УХВАЛА

про забезпечення позову до подання позовної заяви

19 вересня 2025 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суд м. Чернівці Дубець О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , особи, які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Прошина Маріанна Вячеславівна, про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову в якій просить:

-Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Прошина Маріанна Вячеславівна про визнання договору дарування житлового будинку із земельною ділянкою недійсним, шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0472 га, кадастровий номер :03:003:0112, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

-Заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна: житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0472 га, кадастровий номер :03:002:0112, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви зазначає, що 18 вересня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування житлового будинку разом із земельною ділянкою, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Прошиною М.В., зареєстровано в реєстрі за № 2397. За цим договором ОСОБА_1 передала безоплатно в особисту приватну власність ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0472 га кадастровий номер :03:003:0112, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявниця вказує, що має намір звернутись до суду із позовом про визнання недійним зазначеного договору дарування житлового будинку разом із земельною ділянкою з підстав укладення цього договору під приводом помилки та порушення істотних умов договору дарування.

Разом з тим, заявниці стало відомо, що ОСОБА_2 звернулась до ріелтора з метою реалізації спірного житлового будинку та земельної ділянки під ним та почала вживати активні дії щодо відчуження спірного нерухомого майна. Наведене свідчить про наявність реальної та безпосередньої загрози подальшого відчуження майна третім особам, що може істотно ускладнити виконання рішення суду в майбутньому, оскільки для повернення майна доведеться залучати нового набувача як добросовісного власника, що може призвести до нових судових процесів, затягування розгляду справи та порушення прав та інтересів заявниці.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просить заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, оцінивши наведені заявницею підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд доходить таких висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частинами 1, 6, 7 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18, суд виснував, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Так, судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку разом із земельною ділянкою, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Прошиною М.В., зареєстровано в реєстрі за № 2397, ОСОБА_3 набула у власність житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0472 га кадастровий номер :03:003:0112, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із відповіддю № 1794680 від 19.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власницею спірного нерухомого майна є ОСОБА_2 .

Відповідно до наданих до заяви доказів вбачається, що ОСОБА_2 вчиняє певні дії відповідно до яких у суду виникає переконання, що остання має намір відчужити спірне майно.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Разом з цим суд звертає увагу, що оцінка співмірності способу забезпечення позову полягає у співвідношенні негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з врахуванням інтересів сторін та інших учасників судового процесу, ефективністю захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без застосування заходу забезпечення позову, можливістю виконання судового рішення у разі задоволення вимог.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 має намір оскаржувати правочин на підставі якого ОСОБА_2 належить нерухоме майно, є підстави вважати, що незастосування заходів забезпечення позову може призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки відповідачка є одноосібним власником спірного майна та може в будь-який момент розпорядитись ним на власний розсуд.

При аналізі заявленого ОСОБА_1 виду заходу забезпечення позову суд бере до уваги таке.

У постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 Верховний Суд роз`яснив, що: арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна; заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженні майном. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

У свою чергу заборона відчуження нерухомого майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, можливості користуватися спірним майном та утримувати його.

Крім того, забезпечення позову є лише тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на випадок, коли відповідач діятиме недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Зважаючи на наведене, суд вважає за доцільне застосувати забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження спірного нерухомого майна, що буде адекватним, пропорційним, співмірним заходом щодо позовних вимог.

Щодо вимоги про заборону суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, то суд вважає за доцільне звернути увагу на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом - щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні).

В свою чергу, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом.

Отже, наявність ухвали суду про накладення заборони на відчуження нерухомого майна є підставою для державної реєстрації обтяження речових прав на нерухоме майно, що, в свою чергу, є підставою для відмови в державній реєстрації прав до скасування такого обтяження. З урахуванням наведеного суд вважає недоцільним здійснити забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, оскільки така заборона буде діяти в силу норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи наведене, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів заявниці, суд вважає за можливе заяву про забезпечення позову задовольнити частково щляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 258, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково..

Вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення заборони на відчуження:

- житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0472 га кадастровий номер :03:003:0112, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні іншої частини заяви щодо накладення арешту на спірне майно та заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Роз`яснити заявниці, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дубець О.С.