Справа №462/7093/24 Головуючий у 1 інстанції:Колодяжний С.Ю.
Провадження №22-ц/811/1471/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова в складі судді Колодяжного С.Ю. від 26 березня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 26 березня 2025 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатною.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 в частині вимог про встановлення опіки і призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за поданням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, від 24.01.2025 року № 32-вих-10302 відмовлено.

До призначення опікуна недієздатній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покладено на орган опіки та піклування Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення опіки та призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_3 за поданням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування від 24 січня 2025 року та прийняти нове рішення, яким задоволити вимоги ОСОБА_2 в частині вимог про встановлення опіки і призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_3 .

Зазначає, що ОСОБА_2 є єдиним внуком, який проживає за однією адресою разом із ОСОБА_3 . Під час судових засідань та розгляду заяви ОСОБА_2 на комісії Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради було встановлено, що ОСОБА_4 (мама заявника) є інвалідом третьої групи загального захворювання довічно з 13.09.2019р., що підтверджується довідкою МСЕК, яка видана Міжрайонною спеціалізованою онкологічною МСЕК. Також, ОСОБА_2 вказав, що його батько через хворобу його матері не проживає разом з ними. Зазначає, що відносно ОСОБА_5 (дідусь заявника) так само, під час судових засідань та розгляду заяви ОСОБА_2 на комісії Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради було встановлено, що він є 1947р.н., що підтверджується долученою копією паспорта ОСОБА_5 , а тому по віку не може бути опікуном та фактично сам потребує сторонньої уваги та допомоги.Крім цього, Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради було надано власноручно написану заяву ОСОБА_4 від 15.01.2025р. та власноручно написану заяву ОСОБА_5 від 15.01.2025р., з яких вбачається, що заявники не заперечують, щоб ОСОБА_2 був опікуном ОСОБА_3 . Наголошує на тому, що ОСОБА_2 має відстрочку від мобілізації у формі бронювання до 06.02.2026 року, також він достатньо заробляє та відповідно може утримувати на належному рівні ОСОБА_3 . Наголошує, що інших родичів які виявили бажання стати опікуном немає та він може виконувати належне опікунство.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Клопотання представника заявника про відкладення розгляду справи з підстав неможливості адвоката Левицького Д.Р. прибути в судове засідання через сімейні обставини, колегія суддів вважала необґрунтованим та відхилила, зважаючи на те, що будь-яких доказів на його підтвердження подано не було, а також враховуючи те, що розгляд даної справи було призначено заздалегідь.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 40, 41, 55, 58, 60, 62, 63, 67, 300 ЦК України, ст.ст. 293, 296, 299, 300 ЦПК України та задовольняючи заяву частково, виходив з того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є бабцею заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відтак суд вважав, що ОСОБА_2 є належним заявником у даній справі. Відповідно до витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 01.11.2016 року та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №798859 від 20.09.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно витягу з додатку «Резерв +» та довідки №5 від 01.01.2025 року ОСОБА_2 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 06.02.2026 року. Згідно виписки КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» із медичної карти №931-Д стаціонарного хворого від 22.08.2024 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 31.07.2024 року по 22.08.2024 року та була виписана з діагнозом розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу (судинна енцефолопатія, МРТ-мікроангіопатія, помірна зовнішньо-внутрішня гідроцефалія) у вигляді вираженого психоорганічного синдрому з емоційно-вольовими порушеннями, вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, періодичними психотичними розладами, частковою втратою побутових навиків. Також встановлено, що ОСОБА_3 з 24.06.2024 року по 27.06.2024 року перебувала на лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім.Ю.Липи» із діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., дуже високий КВР. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №1724 від 29.11.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдромом, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи наведене, та те, що ОСОБА_3 за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд дійшов висновку про необхідність визнати ОСОБА_3 недієздатною. За таких обставин, враховуючи вид психічного захворювання, яким страждає ОСОБА_3 , тривалість цього захворювання, суд вважав необхідним встановити строк дії рішення про визнання її недієздатним два роки. Подання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, про призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною бабусею ОСОБА_3 не містить будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном. У вказаному поданні зазначено, що наявні інші повнолітні родичі, котрі б могли виконувати обов`язки опікуна. Однак, дідом заявника ОСОБА_5 та матір`ю заявника ОСОБА_4 подані заяви про те, що вони не заперечують, щоб опікуном ОСОБА_3 призначили її внука ОСОБА_2 . Крім цього, ОСОБА_4 має третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААБ №298437 та пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 . Суд зазначив, що при цьому відсутність заперечення матері та діда заявника щодо призначення ОСОБА_2 опікуном недієздатної ОСОБА_3 , без належного обґрунтування у поданні щодо необхідності призначення опікуном саме ОСОБА_2 самі по собі не можуть бути підставою для задоволення заяви. Поданий органом опіки та піклування висновок про призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною бабцею, взагалі не містить жодної мотивації: чому саме ОСОБА_2 необхідно призначити опікуном, а не матір заявника, яка зобов`язана опікуватися матір`ю. Також, органом опіки та піклування не з`ясовано чи зможе ОСОБА_2 забезпечувати ОСОБА_3 належний догляд, зокрема виконувати гігієнічні процедури, враховуючи, що вони є особами різної статі. Покликання заявника про те, що його мати має 3 групу інвалідності по загальному захворюванню, а тому не може особисто здійснювати опіку над своєю матір`ю, суд не взяв до уваги, оскільки матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_4 за своїм станом здоров`я не може доглядати за матір`ю. Натомість, які вбачається із виписки КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» із медичної карти №931-Д стаціонарного хворого від 22.08.2024 року на прийомі у лікаря ОСОБА_3 була у супроводі своєї доньки. Крім того, органом опіки і піклування всупереч визначеного законом порядку не з`ясовувався характер стосунків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не обстежувалися умови їх проживання, не досліджувалося питання можливості виконувати ОСОБА_2 опікунські обов`язки, з урахуванням того, що він працює оператором з уведення даних в ЕОМ (ОМ) у ТОВ «ВЕНТА РІТЕЙЛ». Також, під час розгляду справи було встановлено, що у недієздатної ОСОБА_3 є чоловік ОСОБА_5 , який хоча і є особою похилого віку, однак жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості ним виконувати опікунські обов`язки над недієздатною дружиною суду не надано. За таких обставин, суд не знайшов підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном над недієздатною бабцею ОСОБА_3 , а подання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, про призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною бабцею оцінює як таке, що винесено передчасно, без повного дослідження всіх обставин. Оскільки саме на орган опіки та піклування покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна, та згідно з п.п. 3.3 п.3 Правила опіки та піклування, до документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, належить також, рішення суду про визнання даної особи недієздатною, суд дійшов висновку, що до встановлення опіки і призначення опікуна недієздатній ОСОБА_3 , здійснення обов`язків з опіки над останньою необхідно покласти на Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, як орган опіки і піклування.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи, вимогам закону, а також практиці суду касаційної інстанції, яка підлягає застосуванню, доводи ж скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою, заінтересовані особи: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування; ОСОБА_3 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, в якій просив:

- визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатною;

- встановити опіку над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити опікуном ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що бабуся заявника ОСОБА_3 з 24.06.2024 року по 27.06.2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім.Ю.Липи», де під час лікування у неї було встановлено відхилення роботи мозку від норми. Крім того, ОСОБА_3 з 31.07.2024 року по 22.08.2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» та була виписана з діагнозом розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу у вигляді вираженого психоорганічного синдрому з емоційно-вольовими порушеннями, вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, періодичними психотичними розладами, частковою втратою побутових навиків. Захворювання ОСОБА_3 призводить до того, що вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної сторонньої допомоги та нагляду. Зазначив, що він проживає з бабусею за місцем її реєстрації, доглядає та дбає про неї, оскільки донька ОСОБА_3 ОСОБА_4 не має можливості опікуватися нею, оскільки сама є особою з 3 групою інвалідності загального захворювання. Враховуючи, що він є єдиним внуком, інших утриманців не має, має можливість та бажання доглядати за бабусею та бути її опікуном, у зв?язку з чим просив визнати ОСОБА_3 недієздатною та призначити його опікуном над такою.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не спростовано та не оспорено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31), є бабцею заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8, 11, 13, 14).

Відповідно до витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 01.11.2016 року та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №798859 від 20.09.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10, 32).

Згідно виписки КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» із медичної карти №931-Д стаціонарного хворого від 22.08.2024 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 31.07.2024 року по 22.08.2024 року та була виписана з діагнозом розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу (судинна енцефолопатія, МРТ-мікроангіопатія, помірна зовнішньо-внутрішня гідроцефалія) у вигляді вираженого психоорганічного синдрому з емоційно-вольовими порушеннями, вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, періодичними психотичними розладами, частковою втратою побутових навиків (а.с.15).

Також, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 24.06.2024 року по 27.06.2024 року перебувала на лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім.Ю.Липи» із діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., дуже високий КВР (а.с.16).

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 25.10.2024 року у справі була призначена судово-психіатрична експертиза.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №1724 від 29.11.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдромом, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.57-59).

Відповідно до подання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №32-вих-10302 від 24.01.2025 року орган опіки та піклування вважає за доцільне у разі визнання недієздатною ОСОБА_3 , котра зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , її опікуном призначити ОСОБА_2 , котрий зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.70).

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Встановивши, що ОСОБА_3 позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим вона потребує постійного стороннього догляду та нагляду, тобто потребує опіки, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки.

Відмовляючи ж у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що ні заявником в заяві, поданій до суду, ні органом опіки і піклування у висновку про можливість призначення опікуном ОСОБА_2 опікуном над недієздатною бабусею ОСОБА_3 не містить будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном. Також, встановлено, що наявні інші повнолітні родичі, котрі б могли виконувати обов`язки опікуна. Відсутність заперечення матері та діда заявника щодо призначення ОСОБА_2 опікуном недієздатної ОСОБА_3 , без належного обґрунтування щодо необхідності призначення опікуном саме ОСОБА_2 , самі по собі не можуть бути підставою для задоволення заяви. Покликання заявника про те, що його мати має 3 групу інвалідності по загальному захворюванню, а тому не може особисто здійснювати опіку над своєю матір`ю, суд не взяв до уваги, оскільки матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_4 за своїм станом здоров`я не може доглядати за матір`ю.

Колегія судів погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.

Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Батьківщини, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном.

Натомість подання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, про призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною бабусею ОСОБА_3 не містить належної мотивації: чому саме ОСОБА_2 необхідно призначити опікуном, а не іншу особу, наприклад: діда заявника чоловіка ОСОБА_3 ОСОБА_5 чи доньки ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Окрім того, суд наголошує, що умови існування в державі можуть визначати домінування суспільного інтересу над приватним, що характерно для сучасної України, яка перебуває зараз в стані війни з росією.

А тому, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном ОСОБА_3 за обставин існування інших споріднених членів сім`ї, зокрема її чоловіка та доньки, оскільки доказів про неможливість здійснення ними обов`язків опікуна щодо ОСОБА_3 до суду подано не було.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення заяви у частині призначення заявника опікуном над недієздатною ОСОБА_3 відсутні.

Вказані висновки по суті відповідають правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 26.06.2024 року у справі 742/887/23.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст судового рішення в оскарженій частині не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були обов`язковими підставами для скасування судового рішення у цій частині.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П.Крайник

М.М. Шандра