К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року місто Київ

справа № 362/3200/25

апеляційне провадження № 22-ц/824/13481/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року, постановлену під головуванням судді Лебідь-Гавенко Г.М., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Тетяни Олександрівни, боржник: ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

01 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просила:

визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити (продовжити) строк звернення до суду із цією скаргою;

визнати дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Т.О. щодо винесення постанови від 18 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 - неправомірними;

визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Т.О. від 18 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Клопотання про поновлення строку на звернення до суду із скаргою, мотивовано тим, що 20 лютого 2025 року стягувач звернулась до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо надання інформації про стан виконання виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Однак, лише в квітні 2025 року стягувач вперше отримала постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, вказувала, що законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду. Такий спеціальний порядок на час воєнного стану встановлений п.п. 4 п. 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення із скаргою відмовлено.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Т.О., боржник: ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що отримавши 07 квітня 2025 року постанову про закінчення виконавчого провадження, вона в установлений строку звернулася до суду із скаргою, однак, ухвалою від 17 квітня 2025 року судді залишив її скаргу без розгляду, з тих підстав що скарга подана із пропуском строку та не містила клопотання про його поновлення.

01 травня 2025 року стягувач звернувшись до суду з метою отримання інформації щодо розгляду її скарги, дізналися про наявність ухвали від 17 квітня 2025 року про залишення скарги без розгляду та невідкладно 01 травня 2025 року повторно звернулася із скаргою, в якій просила поновити строк, зазначивши підстави його пропуску.

З огляду на наведе, вважає безпідставними доводи суду, про те, що стягувач не подала скаргу в строк десяти днів до 17 квітня 2025 року, а очікувала до 01 травня 2025 року і пропустила встановлений законом строк без поважних причин.

Вказує, що суд не урахував положення ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини щодо того, що кожна людина при визначенні її громадських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Крім того, вказує, що судом не враховано, що законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду. Такий спеціальний порядок на час воєнного стану встановлений п.п. 4 п. 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання учасники справи не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, колегія суддів, враховуючи ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Залишивши без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відсутні поважні причини пропуску строку для подання скарги, а тому, клопотання заявника є безпідставним і не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4471 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи убачається, що 01 травня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування скарги вказує, що Васильківським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2018 року у справі №362/5092/14-ц 24 жовтня 2018 року видано виконавчий лист.

18 березня 2019 року за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження.

Вказує, що постановами державного виконавця від 02 липня 2019 року та від 05 січня 2024 року двічі на боржника ОСОБА_2 накладено штрафи у розмірі 1 700,00 гривень та 3 400,00 гривень.

У лютому 2025 року стягувачу стало відомо, що боржник вільно виїжджає за кордон та жодні виконавчі дії у ВП НОМЕР_2 не проводяться.

20 лютого 2025 року стягувач звернулась до Васильківського ВДВС щодо надання інформації про стан виконання виконавчого провадження НОМЕР_2, на що відповіді не отримала.

23 березня 2025 року стягувач повторно звернулась із заявою до Васильківського ВДВС та Центрального міжрегіонального управління юстиції про надання постанови та її дати винесення про закриття/завершення ВП НОМЕР_2.

Отримавши 07 квітня 2025 року конверт із трекінговим номером Укрпошти 057 стягувач вперше отримала постанову про закінчення ВП НОМЕР_2.

Отже, фактично 07 квітня 2025 року стягувач вперше проінформована про те, що 18 жовтня 2024 року державним виконавцем Васильківського ВДВС прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2.

16 квітня 2025 року ОСОБА_1 вперше звернулася із скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2025 року у справі № 362/2765/25 скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця залишено без розгляду з тих підстав, що заявниця не подала клопотання про поновлення строку для подання скарги.

Ухвалу від 17 квітня 2025 року ОСОБА_1 отримала 05 травня 2025 року.

Разом з тим, повторно зі скаргою ОСОБА_1 звернулася до суду 01 травня 2025 року, долучивши клопотання про поновлення строку, тобто до отримання ухвали від 17 квітня 2025 року.

Отже, враховуючи, встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів вважає, що висновок суду про пропуск заявником строку, встановленого ст. 449 ЦПК України, на подання скарги є передчасним і таким, що зроблений без з'ясування всіх обставин щодо причин пропуску строку на звернення із скаргою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не з'ясував всіх обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний висновок про залишення скарги без розгляду, що призвело до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.

Однак, колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду.

Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжувався Указами Президента України та діє на цей час.

26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII доповнено пунктом 10-2, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 11 розділу ІІ «Строки у виконавчому провадженні» Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Розділом ІІ Закону України «Про виконавче провадження» визначено граничні строки вчинення тих чи інших дій у виконавчому провадженні, зокрема: Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку (стаття 12); Строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій (стаття 13).

Таким чином, положення підпункту 4 пункту 10-2 Закону України «Про виконавче провадження» застосовуються саме до строків, визначених розділом ІІ Закону України «Про виконавче провадження», а не як помилково уважає скаржниця до строків оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця.

Крім цього, будь-яких змін щодо строку звернення до суду із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця у положення ЦПК не вносились.

Отже, колегія суддів вважає безпідставними висновки заявниці про переривання строку на оскарження постанови та посилання на підпункт 4 пункту 10-2 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: