Справа № 548/2052/25
Провадження №2-о/548/94/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2025 м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Старокожко В.П., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2025 до Хорольського районного суду за допомогою підсистеми "Електронний суд" надійшла заява ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, про встановлення факту перебування на утриманні, у якій останній прохає встановити юридичний факт перебування неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні вітчима ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказаний факт необхідно встановити для отримання заявником права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Дослідивши зміст заяви та доданих до неї документів, суддя доходить висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, що визначені в ч. 1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із тексту заяви, заявник звернувся до суду з вимогою про встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є сином та дочкою його дружини - заінтересованої особи ОСОБА_3 , від попереднього шлюбу із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У заяві також зазначено, що заявник ОСОБА_1 мобілізований до лав Збройних Сил України, хоча не надано доказів цього.

Питання утримання малолітніх, неповнолітніх дітей врегульовані положеннями Сімейного кодексу України (СК України).

Так, відповідно до ст. 180 СК України саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню дітей врегульовані положеннями ст. 181 СК України, де, зокрема, визначено, що виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положеннями ст. ст. 265, 267 СК України закріплено обов`язок баби, діда та повнолітніх братів, сестер утримувати малолітніх, неповнолітніх відповідно онуків чи братів і сестер.

Приписами ст. 268 СК України передбачено, що у вітчима (мачухи) обов`язок по утриманню малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, виникає лише у разі, коли в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, питання утримання дітей до 18 років унормовано саме положеннями СК України, відповідно до норм якого саме батьки (мати та батько) зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При цьому ці питання батьки вирішують за домовленістю між собою, а у разі відсутності такої домовленості у судовому порядку, шляхом звернення до суду з позовом, або заявою про видачу судового наказу.

У заявника, як вітчима неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язок по утриманню виникає лише за умов, визначених ст. 268 СК України, тобто за умови відсутності у дитини батьків, дідів, бабів, а також неможливості цих осіб, саме з поважних причин, надавати дитині належне утримання.

У своїй постанові від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

Верховний Суд висловив правову позицію, що у випадку подання заяви про встановлення факту самостійного виховання дитини одним з батьків з підстав невиконання батьківських обов`язків іншим з батьків, наявний спір про право - зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України).

Крім того, про необхідність вирішення вимог вітчима про утримання ним дитини своєї дружини саме в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування зазначає також Верховний Суд в складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 04.12.2024 в справі № 551/812/23.

Верховний Суд зазначив, що такий факт утримання дитини не біологічним батьком, а вітчимом не може встановлюватись у безспірному порядку, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

У цій справі заявник ОСОБА_1 з метою отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (хоча у заяві вказано про те, що він наразі мобілізований до лав Збройних Сил України, а отже, слід припустити, що є діючим військослужбовцем, проте доказів цього суду не надано) просить установити факт утримання ним двох неповнолітніх дітей своєї дружини, яких вона має від попереднього шлюбу.

Проте, з аналізу викладеного у заяві про встановлення факту перебування на утриманні, обов`язок матері цих дітей - дружини заявника ОСОБА_3 утримувати дітей, не припинився.

Також суддя зауважує, що у частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Доведення факту утримання дитини вітчимом пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати та/або батько не виконують своїх батьківських обов`язків щодо дитини в повній мірі, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси дітей та їхніх батьків, в тому у цьому випадку - заінтересованої особи - ОСОБА_3 , матері неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , факт утримання яких прохає установити у порядку окремого провадження заявник, а тому зумовлює для неї, як матері дитини, відповідні правові наслідки, визначені законом.

Отож, суддя вважає, що факт утримання дитини вітчимом також не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю з матір`ю дитини, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в цьому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини наявністю в неї вітчима та наданням ним грошових коштів на утримання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, а тому заявлені вимоги безумовно впливають на права та обов`язки як матері дитини, так і її батька по відношенню до неї та не підлягають з`ясуванню в порядку окремого провадження.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право. За встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі батьків у вихованні та утриманні дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Ураховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити та роз`яснити заявнику право звернутися з відповідною позовною заявою до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Керуючись ст. 293, ч. 4. ст. 315 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, про встановлення факту перебування на утриманні.

Роз`яснити заявнику та представнику заявника про право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Cуддя В. П. Старокожко