Справа № 177/3057/24
Провадження № 2/177/204/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 вересня 2025 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі

секретаря судового засідання Андрійчук А.В.

представника позивача Велегури М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, яку уточнила та в обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що згідно рішення виконкому Лозуватської сільської ради №52/3 від 10.07.1989 року, її батьку ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0,2 га в АДРЕСА_1 .

Згідно реєстраційного посвідчення від 05.06.1991 року, будинок розташований в АДРЕСА_1 , зареєстровано за Лозуватською сільською радою.

Згідно довідки від 27.01.1994 року, будинок розташований в АДРЕСА_1 , вважається за Лозуватською сільською радою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_2 помер.

При звернені до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , їй постановою нотаріуса від 18 червня 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

При звернені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Реєстру прав власності на нерухоме майно з запитом, про наявність права власності на будинок АДРЕСА_1 , згідно наданої довідки відомості прав на вказане нерухоме майно відсутні.

Вказує, що вона після смерті батька, з 2002 року, постійно обслуговує будинок, добросовісно володіє нерухомим майном більше ніж 20 років, по мірі своїх сил та коштів здійснює поточний ремонт, підтримує будинок у належному стані. Відкрито користується будинком, не приховує факту знаходження майна в її володінні, безперервно, так як володіння не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Крім того у вказаному будинку постійно мешкає.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Ухвалою судді від 12 лютого 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та за заявою позивача в порядку підготовки справи до судового розгляду з Шостої криворізької державної нотаріальної контори та з КП «Криворізьке РБТІ» ДОР», витребувані докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 39).

26 червня 2025 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача Велегура М.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився від них надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішенні спірного питання покладаються на розсуд суду (а.с. 160).

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, наданим позивачем в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних законних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 19).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно.

Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 18 вересня 2002 року склав заповіт, яким заповів ОСОБА_1 , зокрема житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією заповіту (а.с. 107).

При звернені позивача до державного нотаріуса Шостої криворізької державної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , їй постановою нотаріуса від 18 червня 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с. 5).

Як видно рішенням Виконкому Лозуватської сільської ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області № 52/3 від 10.07.1989 року ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0,20 га в АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с. 9,10,24).

Згідно реєстраційного посвідчення від 05.06.1991 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому міської ради депутатів №309 від 27.11.1987 року, записано в реєстрову книгу № 2 «В» стор. 32 реєстр 479, зареєстрований за Лозуватською сільською радою (а.с. 44).

З довідки наданої Лозуватською сільською ради народних депутатів 26.01.1994, видно, що за житловою будівлею, розташованою в АДРЕСА_1 , яке числиться за Лозуватською сільською радою, значиться 0,19 га землі (а.с. 17).

Згідно довідки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 23.09.2024, житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не перебуває на балансі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 6).

Згідно довідки наданої КП «Криворізьке БТІ» ДОР № 211 від 26.02.2025 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012, в КП «Криворізьке БТІ» ДОР не зареєстроване, в наявності матеріали технічної інвентаризації (а.с.55).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №398315885 від 08.10.2024 відомості, щодо права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (а.с. 23).

Як зазначила в позові позивач вона після смерті батька, з 2002 року, постійно обслуговує будинок, добросовісно володіє нерухомим майном більше ніж 20 років, по мірі своїх сил та коштів здійснює поточний ремонт, підтримує будинок у належному стані сплачує комунальні послуги. Відкрито користується будинком, не приховує факту знаходження майна в її володінні, безперервно, так як володіння не переривалось протягом всього строку. Крім того у вказаному будинку постійно мешкає, що також підтверджується актом обстеження на факт проживання особи від 05.08.2024 складеного депутатом Лозуватської сільської ради Остапенком М.І. в присутності сусідів-свідків, згідно якого ОСОБА_1 зареєстрована згідно паспорту за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 з 1991 року. Разом з нею проживає її син ОСОБА_3 (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

При цьому, суд бере до уваги, що набувальна давність визначається як спосіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння, про що також наведено у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав".

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 лише користувалася спірним житловим будинком, а тому в даному випадку дія норми 344 ЦК України застосуванню не підлягає.

Крім того, доводи позивача про те, що вона, постійно відкрито та безперервно користується спірним житловим будинком більше 20 років, доглядає за будинком, утримує його, сплачує комунальні послуги, суд до уваги брати не може, оскільки ці дії позивача не свідчать про набуття нею права власності на цей житловий будинок та не є підставою для набуття такого права.

Беручи до уваги те, що власник спірного будинку відомий позивачу, про що зазначила позивач в позовній заяві, крім того, в судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок згідно реєстраційного посвідчення від 05.06.1991 року зареєстрований за Лозуватською сільською радою, інші відомості щодо власника спірного домоволодіння, суд не надані, тому суд вважає, що правові підстави для встановлення факту добросовісного, безперервного, відкритого користування спірним домоволодінням позивачем відсутні, а тому відсутні і підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 15,16,321, 344 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 12 вересня 2025 року.

Суддя Н.В. Коваль