УХВАЛА

15 вересня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини, а саме просить: встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що він має неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка ОСОБА_3 проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Матір`ю дочки являється ОСОБА_2 , з якою позивач розлучений і яка проживає закордоном: АДРЕСА_2 . Дочка досягла 14 річного віку і вправі сама обирати місце проживання, вона обрала проживати із батьком, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою від 11.06.2025 року, зареєстрованої в реєстрі під №1769 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковською О.А. З вибором доньки погодились обоє батьків, що підтверджується укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договором про участь у вихованні дитини та її утриманні від 11.06.2025 року, у якому батьки дитини домовились, що до досягнення повноліття донька буде проживати з батьком та мати буде сплачувати аліменти. Однак матеріальний стан матері вкрай скрутний і на даний момент вона не сплачує аліментів і не сплачувала, позивач самостійно утримує дочку, займається її вихованням і забезпечує усім необхідним. У зв`язку з тим, що дочка проживає зі позивачем і він самостійно її виховує та утримує, він має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», однак для оформлення документів необхідно подати рішення суду про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини. Встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на самостійному вихованні і догляді позивача потрібно з метою захисту прав та інтересів дитини та його прав, як батька.

Ухвалою суду від 14 липня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову. Зазначає, що вона дійсно підтверджує те, що через її скрутне матеріальне становище та перебування закордоном ОСОБА_1 повністю утримував та утримує їхню спільну доньку ОСОБА_3 та самостійно виховує її, дочка не бажає проживати з відповідачкою.

Від представника третьої особи третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської радинадійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2008 року у справі № 2-3513/08.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 01.04.2010 року.

Позивач ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом обстеження умов проживання складеним відділом правового та соціального захисту дітей від 23.05.2025 року та витягом із реєстру територіальної громади від 11.06.2025 року №2025/007741638.

Позивач зазначає, що відповідач проживає закордоном за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно нотаріально засвідченої заяви від 11.06.2025 року, зареєстрованої в реєстрі під №1469 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковською О.А., ОСОБА_3 досягла 14 річного віку і обрала постійне місце проживання разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно укладеного договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про участь у вихованні та утриманні дитини від 11.06.2025 року, батьки дитини домовились, що до досягнення повноліття донька буде проживати з батьком та мати буде сплачувати аліменти, батьки беруть на себе зобов`язання належним чином виконувати передбачені договором та законодавством України обов`язки по вихованню та утриманню дитини.

Згідно довідки від 26.06.2025 року В.о. директора Рівненського ліцею №28 мати ОСОБА_3 , учениці 10-Д класу Рівненського ліцею №28 зі слів класного керівника успіхами дитини в закладі освіти не цікавилася жодного разу у 2024-2025 н.р., не була присутня на батьківських зборах. Батько ОСОБА_1 цікавиться успіхами дитини, піклується про її фізичний і духовний розвиток.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Частиною першою ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини,незалежно від того,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно із частиною 1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 СК України, а їх права щодо виховання дитини закріплені у ст. 151 СК України.

Так, за приписами ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За положеннями ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Стаття 157 СК України визначає порядок вирішення батьками питань щодо виховання дитини.

Відповідно до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Закон не передбачає обов`язку підтверджувати факт відсутності участі батьків у вихованні дитини або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні шляхом встановлення юридичного факту в судовому порядку. Натомість, такий факт може бути підтверджений за рішенням суду в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

За змістом наведених норм чинного законодавства, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, в силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється, тобто вона може бути позбавлена батьківських прав щодо дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Позивач в позовній заяві зазначив, що дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні та самостійному вихованні.

Відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечила, що через її скрутне матеріальне становище та перебування закордоном позивач ОСОБА_1 повністю утримував та утримує їхню спільну доньку ОСОБА_3 та самостійно виховує її, що свідчить про відсутність між сторонами спору.

Крім того нотаріальним договором батьками визначено місце проживання дитини, обов`язки по утриманню дитини та участь батьків у вихованні дитини, відтак суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю спору.

Судом встановлено, що у даній справі предмет спору відсутній, тому у відповідності до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у справі слід закрити.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись п.2 ч.1 ст.255, ст.ст.258, 259, 260 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 18.09.2025 року.

Суддя Харечко С.П.