ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1365/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/4620/24 Категорія: на ухвалу Середа Л.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Дмитренко В.В.

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Міський водоканал»;

представник позивача адвокат Пилипенко Ростислав Борисович;

відповідач ОСОБА_1 ;

представник відповідача ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник Комунального підприємства «Міський водоканал» - адвокат Пилипенко Ростислав Борисович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Міський водоканал» - адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Міський водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

05.12.2024 року КП «Міський водоканал» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2025 року позовну заяву КП «Міський водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач неодноразово в судові засідання не з`являвся, належним чином повідомлявся про розгляд справи за адресою, вказаною у позовній заяві, а його неявка 03.06.2025 року в судове засідання має ознаки повторності. Заяви про розгляд справи у відсутності сторони позивача до суду не направлялося.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник КП «Міський водоканал» - адвокат Пилипенко Р.Б. подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти постанову якою повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та такою, що не відповідає нормам процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції було порушено процесуальну норму п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки керівником КП «Міський водоканал» Кузнєцовим С.В. у позовній заяві від 02.12.2024 року чітко зазначено у п. 2 про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (тобто без участі як позивача, так і відповідача), а відтак, не з`явлення представника позивача в судове засідання 03.06.2025 року не перешкоджало розгляду даної справи. Про розгляд справи без участі представника позивача окремо також заявляв адвокат Сизько Д.Б.

Наведений в оскаржуваній ухвалі від 03.06.2025 року висновок суду першої інстанції, що клопотання представника КП «Міський водоканал» адвоката Сизька Д.Б. про розгляд цивільної справи без участі сторони позивача не заслуговує на увагу є безпідставним, оскільки всі раніше подані вказаним учасником судового процесу (адвокатом) заяви та клопотання керівником позивача не відкликалися та не втрачали своєї юридичної сили станом на 03.06.2025 року.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні заяви чи клопотання від нового представника КП «Міський водоканал» адвоката Пилипенка Р.Б. про слухання справи виключно за участі сторони позивача та/або про відкликання раніше поданих заяв з даного приводу.

Станом на 03.06.2025 року сторона позивача не отримувала жодної ухвали суду про визнання явки представника КП «Міський водоканал» в судове засідання обов`язковою.

Щодо повторної неявки сторони позивача у судове засідання скаржник в апеляційній скарзі зазначає, про поважність причин, так як новий представник позивача адвокат Пилипенко Р.Б. у своєму клопотанні про ознайомлення з матеріалами цивільної справи вказав на поважну причину неявки в судовий процес перебування на лікуванні на денному стаціонарі хірургічного відділення КНП «Перша Черкаська міська лікарня».

Вважає, що судом порушено приписи ст.ст. 223, 257 ЦПК України під час вирішення питання про залишення позовної заяви КП «Міський водоканал» без розгляду.

07 серпня 2025 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу КП «Міський водоканал» залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Відзив мотивований тим, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повного та всебічного з`ясованих обставин по справі, підтверджених сукупністю доказів, які були досліджені судом під час прийняття рішення.

Вказує, що позивач та його представники в судових засіданнях 05.03.2025 року та 03.06.2025 року участі не приймали, та про причини неявки суд не повідомляли, не зверталися з заявами про розгляд справи у їх відсутності, хоча були належним чином повідомлені про дату судового засідання.

Щодо посилання скаржника на той факт, що позивач у позовній заяві просив проводити розгляд справи без виклику сторін, то на заперечення зазначеного, відповідач зазначає, що у даній справі, що розглядається суд ухвалив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що позивачу і його представнику було відомо.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі "Дія 97" проти України" (заява № 19164/04, рішення від 21 жовтня 2010 року) Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення ЄСПЛ у справах: "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року, заява № 39843/98; "Беллет проти Франції" від 04 грудня 1995 року, заява № 23805/94).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації

Згідно ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України учасники справи мають право брати участь в судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача, зокрема частиною 5 цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не з`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з наведеної підстави може мати місце, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час розгляду справи, повторно не з`явився у підготовче чи у судове засідання, або не повідомив про причини неявки.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом КП «Міський водоканал» Золотоніської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.20).

Розгляд справи призначено на 05 березня 2025 року на 15 год. 30 хв. (а.с.20), та в подальшому розгляд справи був відкладений на 03 червня 2025 року.

У судові засідання, що призначались на 05.03.2025 року та 03.06.2025 року представник позивача не з`явився, направивши до суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.98-100, 185-186).

Залишаючи позовну заяву КП «Міський водоканал» без розгляду, суд першої інстанції, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, виходив з того, що належним чином повідомлений позивач (його представник) двічі не з`явився в судове засідання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

05.03.2025 року представник КП «Міський водоканал» - адвокат Сизько Д.Б. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в розгляді іншої справи ( № 925/1666/24).

26.05.2025 року до суду представник позивача адвокат Сизько Д.Б. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.120). Вказане клопотання самим позивачем не відкликалося.

03.06.2025 року від представника позивача адвоката Сизька Д.Б. надійшла заява про припинення представництва позивача у справі (а.с.181).

03.06.2025 року від представника позивача адвоката Пилипенка Р.Б. надійшло клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку з заміною представника позивача, що підтверджується ордером № 1120937 від 02.06.2025 року, згідно якого адвокат Пилипенко Р.Б. уповноважений представляти КП «Міський водоканал», та перебування адвоката Пилипенка Р.Б. на лікуванні. На підтвердження факту перебування на лікарняному останнім додано «медичний висновок» (а.с.186).

Вказану причину у клопотанні представником позивача адвокатом Пилипенком Р.Б. про відкладення розгляду справи та в подальшому його неявка у судове засідання, колегія суддів вважає поважною.

Таким чином, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, представник позивача адвокат Пилипенко Р.Б. повідомив про причини неявки (неможливість явки в судове засідання у зв`язку з перебуванням на лікарняному) та у зв`язку з чим подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Згідно ч. 3 п. 2 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду позовної заяви, оскільки в матеріалах справи наявне клопотання від представника позивача адвоката Сизька Д.Б. про розгляд справи за його відсутності, яке не відкликалося позивачем та клопотання представника позивача - адвоката Пилипенка Р.Б. про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням на лікуванні (а.с.,120, 186).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Сам факт подачі позивачем апеляційної скарги на ухвалу суду про залишення позовної заяви без розгляду, вказує про його зацікавленість у вирішенні по суті заявлених позовних вимог, а відтак порушено право на справедливий судовий розгляд, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, апеляційний суд вважає, що підстави для залишення позову без розгляду були відсутні, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу, яка перешкоджає подальшому розгляду справи, з порушенням норм процесуального права, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Міський водоканал» - адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2025 року скасувати, матеріали цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 12.09.2025 року.

Судді