ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6670/25 Справа № 183/6735/22 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

17.10.2022 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, в якому позивач просив:

- в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором DNNOGA00000011 від 03.04.2008 року, в розмірі 142 267, 27 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 21.09.2022 року складає 5 201 291, 39 грн., звернути стягнення на будинок загальною площею 42, 8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах;

- виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року узадоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

12.05.2025 рокувід Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що для звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, направлення такого повідомлення не є необхідним.

Наявність рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.09.2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Банку права продажу предмету іпотеки, на позбавляє позивача права звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, а саме шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах.

ОСОБА_3 було надано кредит у розмірі 25 000 грн. на споживчі цілі та 3050 доларів США на сплату страхових внесків. Залишок кредиту станом на 28.05.2012 року становить 33 855, 65 доларів США.

Місцевий суд не встановив чи наявне у власності відповідачів інше придатне житло, враховуючи, що на момент укладення договору іпотеки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані за іншим місцем проживання.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.2 а.с.98-104).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

03 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого за установчими документами є позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк") та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № DNN0GA00000011, на підставі якого позичальник отримав в кредит грошові кошти в іноземній валюті в загальному розмірі 28 050,00 дол. США, з яких: 25 000,00 дол. США на споживчі цілі та 3 050,00 дол. США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 12,48 % річних, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 2,00 % від розміру кредиту в момент його надання, винагороди за резервування ресурсів в розмірі 0,96 % річних, з кінцевим терміном повернення по 03 квітня 2018 року, що узгоджується із Розділом 8 "Особливі умови" кредитного договору (а.с. 12-16).

Видача ОСОБА_3 кредитних коштів підтверджується відповідною заявою про видачу готівки № 701 від 03 квітня 2008 року, наданою суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 17).

Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором, 03 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватбБанк" (правонаступником якого за установчими документами є позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк") та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маймор С. Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1691, згідно з умовами якого відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 42,8 м2, житловою площею 21,8 м2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їм на праві власності на підставі окремих свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шевченком О. М., зареєстрованих в реєстрі за № 2-3633 та № 2-3637 (а.с. 18-20).

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

В усталеній практиці Верховного суду України при розгляді вказаної категорії справ, у тому числі й у постановах від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16, від 21 грудня 2016 року, у справі № 6-1731цс16, було роз`яснено порядок застосування статті 40 Закону України "Про іпотеку" та статті 109 ЖК УРСР. Зазначено, що частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Зроблено висновок, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на житлове приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону України "Про іпотеку", так і норма статті 109 ЖК УРСР. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18) погодилася з такими висновками.

Судом першої інстанції було встановлено, що кредит наданий позивачем був на споживчі цілі. Житлове приміщення, яке є предметом іпотеки було придбане не за надані кредитні кошти.

За таких обставин звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення можливе лише при додержанні вимог статті 40 Закону України "Про іпотеку" і статті 109 ЖК УРСР.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 09.09.2025 року.

Судді: