Єдиний унікальний номер: 379/1148/25
Провадження № 2/379/483/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08 вересня 2025 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючого судді - Невгада О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 30.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5287607 відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у сумі 3 000,00 грн. строком на 5 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом.

11.11.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 89092 відповідно до умов якого, відповідачу було відкрито кредитну лінію у сумі 76609,00 грн., перший транш в сумі 21053,00 грн. строком на 546 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом.

25.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 25-0720/24, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 5287607 від 30.01.2022 року укладеним із ОСОБА_1

28.01.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 28012025, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 89092 від 11.11.20210.01.2022 року укладеним із ОСОБА_1 ..

Відповідач свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого станом на дату відступлення прав вимоги допустив заборгованість у розмірі:

за Договором про споживчий кредит № 89092 від 11 листопада 2021 року 45170 (сорок п`ять тисяч сто сімдесят) гривень 41 копійку, з яких: 20404,16 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 23165,25 грн. сума заборгованості за процентами; 1601,00 грн. - сума заборгованості за комісіями,

- за основним зобов`язанням (тілом кредиту) за Договором про споживчий кредит № 5287607 від 30 січня 2022 року 2834 (дві тисячі вісімсот тридцять чотири) гривні 00 копійок;

а всього 48004 (сорок вісім тисяч чотири) гривні 41 копійка, з яких 23238,16 грн. сума заборгованості за основними зобов`язаннями (тілом кредиту); 23165,25 грн. сума заборгованості за процентами; 1601,00 грн. - сума заборгованості за комісіями.

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 89092 від 11.11.2021 у розмірі 48004,41 грн., а також понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 гривень.

27.06.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею в указаній судовій справі визначено суддю Невгада О.В.

30.06.2025 суд постановив ухвалу, якою залишив позовну заяву без руху та надав позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення вказаних у ній недоліків.

08.07.2025 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків з доданими матеріалами.

08.07.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 25.08.2025, яке в подальшому через неявку відповідача було відкладено на 08.09.2025 (а.с.134, 135).

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно; у прохальній частині позовної заяви викладено клопотання представника позивача про розгляд цієї справи без участі представника ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.6 на звороті).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання двічі 25.08.2025 та 08.09.2025 - не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства: рекомендовані поштові відправлення повернулися на адресу суду з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою місцезнаходження, що згідно з положеннями п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки (а.с.133, 141).

Крім того, відповідачу ОСОБА_1 було доставлено повідомлення у додаток «Viber» про його виклик до суду на 25.08.2025 та 08.09.2025 на його номер телефону зазначений у заяві від 11.11.2021 (а.с.7, 129, 139).

Враховуючи зазначене, суд вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення відповідачки про дату, місце та час судових засідань.

Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 не подав.

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 в судове засідання двічі не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не висловлював заперечень щодо заочного вирішення справи - є всі передбачені законом підстави для заочного розгляду справи.

Ухвалою суду від 08.09.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд цієї цивільної справи.

Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Так, суд установив, що 30.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 5287607 (а.с.31-35).

Згідно з п.1.1. Договору, кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 3000,00 грн.

Відповідно до п.1.3. Договору, кредит надається загальним строком на 5 днів з 30.01.2022 року.

Загальні витрати позичальника за кредитом складають 1320,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 4320,00 грн. (п.1.5. Договору).

За змістом п.1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту становить 870,00 грн., яка нараховується за ставкою 29,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору, відсотки за користування кредитом: 450,00 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Відповідно до п. 1.6. Договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

За змістом п.1.7. Договору, тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору.

Згідно з п. 2.1. Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.2 Договору.

За змістом п.2.4.1. Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.1.4 Договору.

Згідно з п. 6.4., п.6.5. Договору, укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписано власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений в письмовій формі.

Пропозиція (Оферта) на отримання кредиту згідно анкети-заяви на кредит підписаної позичальником, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор підписаного особистого підпису), було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення анкети-заяви на сайті (а.с. 37 на звороті), з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору (L66444) (а.с.43)

З графіку платежів, який є додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 5287607 від 30.01.2022, слідує, що кредит надається в сумі 3 000,00 грн. в період з 30.01.2022 по 04.02.2022, визначено загальну вартість кредиту, яка становить 4320,00 грн., яка складається з: 3 000,00 грн. суми кредиту за договором; 450,00 грн. процентів за користування кредитом та 870,00 грн. комісія за надання кредиту (а.с.35 на звороті).

ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит № 5287607 від 30.01.2022 виконало у повному обсязі, що підтверджується довідкою ТОВ "ФК "Елаєнс" від 08.05.2025 про переказ 30,01,2022 грошових коштів на картку № НОМЕР_1 на суму 3 000,00 грн. згідно договору № 5287607 (а.с.43 на звороті).

Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення наданими ТОВ «МІЛОАН» вбачається, що ОСОБА_1 здійснив 22.02.2022 року часткове погашення заборгованості на загальну суму 481 грн., сума заборгованості складає 2834 грн. (а.с.44).

25.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» було укладено Договір факторингу № 25-07/2024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 5287607 від 30.01.2022 року, а ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» прийняло право грошової вимоги до позичальників (а.с.52-54).

У відповідності до п. 2.1. Договору факторингу первісний кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, а фактор, здійснивши фінансування, приймає право грошової вимоги до боржників і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржниками.

Згідно з п. 2.3. Договору факторингу до фактора переходять права клієнта, як первісного кредитора за договорами про споживчий кредит в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до п. 6.1.3. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому - передачі Реєстру боржників для друку згідно Додатку №4, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

У відповідності до Акту прийому - передачі Реєстру боржників для друку від 26.07.2024 року до договору факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024 року ТОВ «ФК ФК «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» прийняв реєстр боржників ТОВ «МІЛОАН», кількістю боржників 15000 (а.с.57 на звороті).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024 року складеного сторонами вищевказаного договору, ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» прийняло від ТОВ «МІЛОАН» право вимоги за Договором про споживчий кредит № 5287607 від 30.01.2022 року, укладеним із ОСОБА_1 (порядковий номер 4155), заборгованість якого станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 2834,00 грн. (а.с. 58 на зворотті-59, 61).

Згідно з розрахунком позивача заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 13.06.2025 складає 2834,00 грн. (а.с.50)

Крім того, 11.11.2021 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №89092, який було підписано особистим підписом позичальника, відповідно п. 2.1. якого типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії не може перевищувати 76609 грн. (а.с. 8-9).

Відповідно до п. 2.2 Договору кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі окремими траншами (частинами).

Згідно з п. 2.2.2. Договору перший транш в сумі 21053, 00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 20000,35 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 1052,65 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини.

Відповідно до п. 2.3 Договору проценти за користування першим траншем нараховуються за ставкою 170 % річних.

Пунктом п.2.5. Договору передбачено, що комісія за надання першого траншу складає 1052,65 грн., а відповідно до п. 2.6.1. строк, на який надається перший транш складає 546 днів.

Також 11.11.2021 відповідач - ОСОБА_1 підписав заяву на видачу кредиту № 100328432, якою просив позивача встановити йому кредитну лінію в сумі 21053,00 грн. (а.с. 7); графік платежів за першим траншем кредитного договору №89092 від 11.11.2021 р. (а.с.10), а також паспорт споживчого кредиту (а.с. 10 на звороті -11).

ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» виконало свої зобов`язання, а саме перерахувало на картковий рахунок № НОМЕР_3 відповідача - ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 20000,35 грн. згідно кредитного договору №89092 від 11.11.2021, що підтверджується копією платіжного доручення № CRD_353440 від 11 листопада 2021 (а.с. 45).

Відповідно до картки обліку виконання договору 89092 від 11.11.2021 заборгованість за договором складає 45170,41 грн. (а.с. 45 на звороті - 49)

28.01.2025 року між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» було укладено Договір факторингу № 28012025, відповідно до якого ТОВ «КРЕДІПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 89092 від 11.11.2021 року, а ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» прийняло право грошової вимоги до позичальників (а.с.62-64).

У відповідності до п. 1.1. Договору факторингу на умовах, встановлених цим Договором, клієнт передає (відступає ) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту грошові вимоги до боржників.

До фактора переходять права клієнта, як первісного кредитора за кредитними договорами про надання споживчого кредиту в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (п. 1.2).

Відповідно до п. 6.2.3. права вимоги переходять до фактора в день здійснення фінансування (оплати) на користь клієнта в повному обсязі в сумі, вказаній в п. 7.1, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Пунктом 7.1. договору факторингу фактор сплачує клієнту плату в розмірі 2047654,81 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 28.01.2025 позивач сплатив ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" згідно договору факторингу № 28012025 кошти в сумі 2047654,81 грн. (а.с. 66 на звороті).

У відповідності до Акту приймання - передачі Реєстру боржників для друку від 28.01.2025 року до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 року ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» прийняв реєстр боржників ТОВ «ФК "КРЕДІПЛЮС», кількістю боржників 4024 (а.с.67 на звороті).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу 28012025 від 28.01.2025 року складеного сторонами вищевказаного договору, ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» прийняло від ТОВ «КРЕДІПЛЮС» право вимоги за Договором про споживчий кредит № 89092 від 11.11.2021 року, укладеним із ОСОБА_1 (порядковий номер 1218), заборгованість якого станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 45170,41 грн. (а.с. 68 -69, 70).

Згідно з розрахунком позивача заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 13.06.2025 складає 45170,00 грн. (а.с.50)

Інших доказів матеріали справи не містять та суду не надано.

Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Частина перша статті 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 514 ЦК України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачу відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 , отримавши обумовлені у кредитних договорах суми, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС».

Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав.

З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення відповідачем кредитних договорів № 89092 від 11.11.2021 та № 5287607 від 30.01.2022 з первісними кредиторами, факти отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів за вказаними договорами та їх неповернення у відповідності до умов вказаних договорів у строки, визначені сторонами, та факт переходу права вимоги за цими договорами до позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» вищевказаної заборгованості за Договором про споживчий кредит № 89092 від 11 листопада 2021 року в розмірі 45170 (сорок п`ять тисяч сто сімдесят) гривень 41 копійку, з яких: 20404,16 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 23165,25 грн. сума заборгованості за процентами; 1601,00 грн. - сума заборгованості за комісіями, за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та за Договором про споживчий кредит № 5287607 від 30 січня 2022 року в розмірі 2834 (дві тисячі вісімсот тридцять чотири) гривні 00 копійок; а всього 48004 (сорок вісім тисяч чотири) гривні 41 копійка.

Окрім цього, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 грн.

Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі № 160/12268/19).

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 11.01.2023 року у справі № 479/475/21, провадження № 61-6583св22 дійшов наступного висновку.

Так, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.74, 75), прайс-листа АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.75 на звороті, 76), заявки на надання юридичної допомоги № 398 від 01.05.2025 (а.с.77) та витягу з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 (а.с.78) вартість правових послуг адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» складає 16 000 гривень, в тому числі 4 000,00 грн. надання усної консультації з вивченням документів, 12 000,00 грн. складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування з відповідачки таких витрат в заявленому розмірі, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та є завищеним.

Визначаючи розмір витрат, які підлягають відшкодуванню, суд враховує те, що справа про стягнення кредитної заборгованості є справою, у якій вже склалася стала судова практика та яка не потребує додаткового вивчення норм законодавства та правових позицій, характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій їх необхідності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи.

З урахуванням наведеного суд стягує з відповідачки на користь позивача 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру та необхідних процесуальних дій сторони.

Разом з тим, відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.

При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 гривень, які документально підтверджені (а.с.1).

Зазначена сума судового збору була сплачена враховуючи те, що позовна заява позивачем була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», то у відповідності до ЗУ «Про судовий збір», застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8 , що узгоджується з правовою позицією, висловлену Верховним Судом в ухвалах від 14.12.2021 у справі № 9901/454/21, від 31.01.2022 у справі № 316/356/20, від 03.02.2022 у справі № 300/1617/21, від 14.02.2022 у справі № 560/4216/21, від 15.02.2022 у справі № 560/8629/21.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені при зверненні до суду у вищевказаному розмірі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 207, 512, 516, 526, 530, 610, 611, 612, 625-629, 632, 638, 903, 1048, 1049, 1054, 1077,1078 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 19, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 128, 130, 131, 141, 187, 211, 263-265, 273, 274, 280-289 ЦПК України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Законом України «Про судовий збір», суд

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» суму заборгованості:

- за Договором про споживчий кредит № 89092 від 11 листопада 2021 року в розмірі 45170 (сорок п`ять тисяч сто сімдесят) гривень 41 копійку, з яких: 20404,16 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 23165,25 грн. сума заборгованості за процентами; 1601,00 грн. - сума заборгованості за комісіями,

- за основним зобов`язанням (тілом кредиту) за Договором про споживчий кредит № 5287607 від 30 січня 2022 року в розмірі 2834 (дві тисячі вісімсот тридцять чотири) гривні 00 копійок;

а всього 48004 (сорок вісім тисяч чотири) гривні 41 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судові витрати: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5 000,00 грн., усього 7 422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

В іншій частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана ним протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», , місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6 офіс 521, м. Київ, індекс 03150;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено та підписано 12.09.2025.

Суддя Таращанського районного суду

Київської області Олександр НЕВГАД