КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/824/1205/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

17 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Зінчука Ярослава Володимировичапро ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Укрбуд Інвест», приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд», ОСОБА_2 , про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «ФК «ЖИТЛО-КАПІТАЛ», треті особи: ТОВ ««Інвестиційна компанія «Укрбуд Інвест», ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 3% від загальної вартості роботи (послуги) у сумі 44 234,09 грн (1 474 469,76 х 3%).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність рішення суду встановленим по справі обставинам, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ», треті особи: товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Укрбуд Інвест», приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд», ОСОБА_2 , про захист прав споживачів задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 44 234,09 грн.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» на користь держави судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

04 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Зінчук Я.В. подав до Київського апеляційного суду засобами поштового зв`язку заяву про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що правова допомога надавалась ОСОБА_1 адвокатом Зінчуком Ярославом Володимировичом на підставі Договору про надання правничої допомоги № 79/24 від 01 вересня 2024 року.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт (або особа, якій доручено клієнтом здійснити оплату правових послуг адвоката) зобов`язується виплатити АО гонорар у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції код № 8389-5600-6350-5917 від 31 серпня 2025 року сплачено платіж в розмірі 10 000,00 грн за Договором про надання правничої допомоги №79/24 від 01 вересня 2024 року на розрахунковий рахунок АО «ІНТЕГРО».

31 серпня 2025 року між АО «ІНТЕГРО» та ОСОБА_1 було підписано Акт виконаних робіт по Договору про надання правничої допомоги №79/24 від 01 вересня 2024 року, з якого вбачається об`єм, види наданої правничої допомоги та кількість затраченого часу.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Зінчук Я.В. вказує на те, що ОСОБА_3 повністю виконано своє зобов`язання щодо оплати гонорару АО «ІНТЕГРО» відповідно до умов Договору.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті всі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі, процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Ч. 1 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в ст. 141-142 ЦПК України.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №908/574/20, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №911/2130/21).

Щодо подання доказів на підтвердження розміру витрат, колегія суддів звертає увагу, що вказівка у ч. 1 ст. 246 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині.

Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів (див. постанову Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19).

Зазначене узгоджується із положенням ч. 1 ст. 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18.

В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до матеріалів справи, у поданій представником позивача апеляційній скарзі останній просив стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, при цьому, однак не навів попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на правничу допомогу адвоката, які стягувач понесла або які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, доказів, підтверджуючих такі витрати до апеляційної скарги додано не було.

У судовому засіданні 27 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Зінчук Я.В. до закінчення судових дебатів доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у справі не надав, як і не подавав (робив) до закінчення перегляду справи в апеляційному порядку відповідних заяв про те, що такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті спору.

Докази витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_1 - адвокат Зінчук Я.В. подав до апеляційного суду тільки 01 вересня 2025 року, разом із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно п. 4, 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України цілком і повністю залежало від дій та волі позивача та її представника, між якими існують певні договірні відносини.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу та заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Зінчука Я.В. про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після закінчення судових дебатів у справі і ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення по суті справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відшкодування стягувачу за рахунок боржника витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Зінчука Я.В. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, а тому правові підстави для прийняття додаткової постанови про відшкодування стягувачу витрат на правову допомогу відповідно до вимог ст. 246, 270 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Зінчука Ярослава Володимировича про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар