КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2788/24
Провадження № 2/552/128/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2025 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Безугла А.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , треті особи Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради,, ІНФОРМАЦІЯ_3

про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення посилаючись на те, що у 2007 році вона познайомилась з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким разом працювала у ПП ОСОБА_8 . У період з 2007 по квітень 2016 рік вони підтримували дружні стосунки, потім поїхали до Польщі, де з травня 2016 року стали проживати разом. Після повернення в Україну ОСОБА_7 перевіз свої речі до будинку, де проживала мати позивача. З ними також проживала донька позивача ОСОБА_9 , вони проживали разом однією сім`єю, піклувалися один про одного, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, їздили на відпочинок, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільні витрати, спільне харчування. Позивач з донькою мали реєстрацію місця проживання у будинку бабусі ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де і він був зареєстрований до дня смерті. Після остаточного повернення з-за кордону у березні 2020 року ОСОБА_7 , позивач та її донька проживали у квартирі за адресою АДРЕСА_2 . За цією ж адресою ОСОБА_7 перебував на обліку, як особа що має право на пільги, як учасник бойових дій та користувався пільгами на оплату житлово-комунальних послуг. За місцем спільного проживання зберігались особисті речі та документи ОСОБА_7 .

24.02.2022 року ОСОБА_7 був призваний на військову службу, а позивач з донькою за їх спільним рішенням виїхала за кордон. Спершу він служив командиром відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 06.06.2022 року проходив службу в Збройних Силах України у ВЧ НОМЕР_1 . Позивач передавала йому передачі через волонтерів.

Позивач постійно спілкувалась з ОСОБА_7 , після її повернення в Україну. ОСОБА_7 планував приїхати у відпустку, щоб вони одружилися. За час життя ОСОБА_7 говорив, що позивач для нього найрідніша людина, так, як його батьки померли, а з рідними братами і сестрами він спілкувався вкрай рідко. ОСОБА_7 вказав позивача у аркуші опитувальнику та соціальному паспорті військовослужбовця, як дружину, членом сім`ї її та доньку позивача ОСОБА_10 , будь-яких інших осіб при цьому не вказав.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 загинув під час бойових дій, про що на адресу позивача надійшло сповіщення.

Після загибелі ОСОБА_7 позивач запрошена до ІНФОРМАЦІЯ_7 , де їй роз`яснено щодо права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю та набуття статусу сім`ї загиблого військовослужбовця у разі надання підтверджуючого документу, рішення суду про проживання з загиблим однією сім`єю, у зв`язку з чим ОСОБА_4 звернулась з відповідною заявою до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2024 року задоволено клопотання представника позивача щодо витребування доказів. Залучено як третю особу без самостійних вимог ІНФОРМАЦІЯ_3 . Закрито провадження в частині позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_4 право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 про залишення позовної заяви без розгляду та закриття провадження по справі. Закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Суду надано відповідь на відзив щодо не визнання обставин на які посилається відповідач за їх безпідставністю. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, підтримав наданий відзив та пояснив, що у ході судового розгляду позивачем не доведено факту її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_7 , який мав з позивачем поодинокі стосунки, а не тривалі та стійкі, що притаманні сім`ї. Вони не мали спільного бюджету, побуту, спільних дітей, не проживали тривалий час разом. Просив відмовив задоволенні позову.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав письмові пояснення в яких зазначив, що позивачем невірно обрано захист порушеного права. На районні ТЦК та СП покладений обов`язок визначення осіб, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) військовослужбовця Збройних Сил України та сприяння членам сімей в оформленні документів для призначення пільг і допомог. Одночасно на ІНФОРМАЦІЯ_2 покладений обов`язок оформлення документів для призначення та виплати Міноборони одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця. Встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю із загиблим, не породжує право на призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) військовослужбовця Збройних Сил України. Від представника надійшла заява про розгляд справи в його відсутність.

Представник третьої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав письмові пояснення в яких не погоджується з вимогами заявника, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Надані позивачем докази проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружина без реєстрації шлюбу можуть лише підтвердити факт спільного проведення дозвілля, а не факт спільного проживання. Позивачкою не доведено належними, достовірними та достатніми доказами її спільного проживання із ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як 5 років до моменту його загибелі, оскільки не доведено наявності між цими особами дійсно відносин, які носили характер сімейних, що вони були пов`язані спільним веденням господарства та мали взаємні прав і обов`язки, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_8 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду письмові пояснення згідно яких не можуть бути поєднаними в одному провадженні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій.

Представник третьої особи служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суду надав заперечення проти позовних вимог, просить справу розглянути в його відсутність.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_9 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2022 року молодший сержант ОСОБА_7 , з 06.06.2022 року проходив службу у Збройних силах України зазначеної військової частини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 помер.

Згідно довідки про причину смерті, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 178 від 25.11.2022 року, ОСОБА_7 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 в результаті обстрілу зі сторони зс рф. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

28 березня 2023 року ОСОБА_2 , яка є законним представником ОСОБА_6 звернулась з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_11 батька ОСОБА_6 сержанта ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_11 під час дії воєнного стану, що складений ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07 травня 2024 року та направлений до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, командування вважає, що дочка ОСОБА_6 (отримувач частки допомоги ОСОБА_2 ) має право на одержання зазначеної грошової допомоги. Цивільна дружина ОСОБА_11 звернулась з позовною заявою до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Рішенням Міністерства оборони України (протокол № 206/168) від 19 червня 2023 року дочці загиблого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 призначено одноразову грошову допомогу в сумі 15 000 000 грн. Виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_6 розпочато у червні 2023 року на рахунок законного представника ОСОБА_2 .

Положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

вдова (вдівець);

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В абзаці першому частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі

№ 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому засіданні допитані свідки, які пояснили:

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що знає позивача та знала ОСОБА_7 більше 2 років, які винаймали квартиру АДРЕСА_3 . Вона проживала з ними по сусідству. ОСОБА_7 почав сам жив, а потім переїхала позивач, жили однією сім`єю. З ОСОБА_7 жив його брат . Також знає, що у нього є донька. В квартирі, де вони проживали вона не була.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що знає позивача більше 10 років, яка з 2016-2017 років стала проживати з ОСОБА_7 . Вони спільно їздили на «заробітки». Між ними були взаєморозуміння , хоча і сварилися, стосунки як у подружжя, хотів мати від позивача дитину. Знає зі слів матері позивача, що ОСОБА_7 записав позивача як дружину.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що знає позивача з 2020 року, з ОСОБА_7 була знайома з 2021 року. Між ним були близькі стосунки, вона бувала у них в гостях на свята, у 2021 році на дні народженні позивача. З 2016 року вони зустрічались, проживали разом, їздили за кордон на роботу. З 2020 року позивач та ОСОБА_7 проживали разом на квартирі, у них були сімейні відносини, загальний бюджет. Він хотів одружитися з Оксаною

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що знає позивача з 2020 року. Він надав позивачу та ОСОБА_7 в оренду квартиру, де вони проживали. Знав їх як сімейну пару. 1-2 рази на місяць приїжджав слідкувати за порядком, до квартири не заходив, зустрічався біля будинку. За квартиру платив ОСОБА_7 . Сусідку ОСОБА_12 не знає.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що є волонтером, у 2022 році познайомилась з позивачем. Знала ОСОБА_7 три тижні спілкуючись з ним по телефону , щоб з`ясувати в яких речах йому була потреба та що потрібно передати. Думала, що вони є чоловік та дружина. З його слів знає, що вони збирали кошти на квартиру, хотіли жити разом. Посилку йому не встигли передати, він загинув.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що з ОСОБА_7 була знайома 12 років, він проживав з позивачем. Вони разом працювали, зустрічались та стали жити, їздили закордон на роботу, хотіли створити спільну сім`ю. Стали разом жити з 2015-2016рр., були і сварки, жили нормально, збирали гроші, щоб купити квартиру. На день народження позивача, зі слів останньої знає, що ОСОБА_7 купив їй обручку і буде весілля. Як правило свідок зустрічалась з ними на днях народження , святах. Зі слів позивача знає, що у ОСОБА_7 є донька, якій він матеріально допомагав, син відносно якого він відмовився від батьківства та позашлюбний син. ОСОБА_7 витрачав кошти на лікування матері.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що знає позивача з 2014 року, відносини неприязні. Вона є рідною сестрою по матері ОСОБА_7 . ЇЇ брат ОСОБА_7 перебував у відносинах з ОСОБА_19 , було сватання її, вони мають сина ОСОБА_20 , 2014 року народження, проте ОСОБА_7 не оформив батьківство. Брат неодноразово повертався жити до ОСОБА_19 , він не проживав однією сім`єю з позивачем. ОСОБА_21 у АДРЕСА_2 жив з братом ОСОБА_22 . Вона часто бувала в цій квартирі, також там проживала їх мати , яка хворіла та знаходилась на лікуванні в Полтаві. Ніяких речей, які б могли належати жінці в квартирі не було. Знає, що ОСОБА_7 з позивачем підтримував інтимні стосунки, але вони не вели спільне господарство, не купували речей та не мали сімейні стосунки. Вони спілкувалися в одній компанії, вживали спиртні напої, потім сварились. Брат проживав з різними жінками: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , можна сказати, що він вів розгульне життя. За час життя брата тісно спілкувалась з ним, жодних розмов щодо весілля не було. Знає, що брат перераховував кошти ОСОБА_25 .

Свідок ОСОБА_26 пояснив, що ОСОБА_7 є його рідним братом по матері, позивача знає з 2020 року, відносини нормальні. З кінця червня по вересень 2020 року він проживав разом з братом в м. Полтаві на орендованій квартирі. Оплату за квартиру проводили удвох. Один раз на тиждень позивач приходила до брата, готувала їжу та лишалась на ніч. ЇЇ речей в квартирі не було. До брата також приходили і інші жінки, у тому числі і ОСОБА_27 , яка мала від нього сина. У 2017-2018 роках донька позивача звинуватила брата, що він намагався її зґвалтувати, після цього ніяких відносин у нього з позивачем не могло бути. Донька ненавиділа ОСОБА_7 . Позивач та ОСОБА_7 були коханцями, але це не сімейні відносини. У ОСОБА_7 не було постійних відносин з однією жінкою. Він планував створити сім`ю, але з достойною жінкою.

Свідок ОСОБА_28 пояснила, що особисто з позивачем не знайома, бачила її на похоронах матері ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , зрозуміла, що це його коханка. Вона постійно спілкувалась з матір`ю ОСОБА_7 , яка дуже хворіла, доглядала за бабкою, у якої була прописана позивач. Вона постійно спілкувалась з ним, допомагала отримувати кошти за пай, оформлювала допомогу. ОСОБА_7 за життя мав різкий характер, а коли випивав , то ставав «шальним», емоційним, нервовим, збудженим, хотів битися. З ним не можливо було жити. Про позивача нічого не розповідав.

Свідок ОСОБА_29 пояснила, що є рідною тіткою ОСОБА_7 , позивача знає. Вона та її чоловік часто спілкувалась з ним по телефону, він довіряв ним, у них були родинні стосунки. Ніяких розмов про шлюб не було, він жив одним днем. До нього ходило багато жінок. З позивачем зустрівся, провів ніч і розійшлись. Любив випивати, ставав агресивним, тому у нього і не склалось життя з дружиною. Дочку дуже любов, перераховував їй кошти, допомагав позашлюбному сину ОСОБА_20 . До матері в село їздив сам .

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що позивача знає, відносини нормальні. У 2012 році познайомилась з ОСОБА_7 , у 2014 році у них народився син, вони продовжували підтримувати зв`язки, але разом не були. У 2014 році посварились, але потім знову почали спілкуватись. До неї приїжджала його рідня. У 2020 році вона неодноразово приїжджала до нього на квартиру, де він жив з братом ОСОБА_22 . Спільно проводили час, мали відносини як чоловік з дружиною, позивач не була присутня у квартирі. ОСОБА_7 проживав у позивача після повернення з АТО, у нього були конфлікти з матір`ю позивачки, часті сварки і він сам переїхав на квартиру. Коли його мобілізували вони спілкувались телефоном.

Свідок ОСОБА_30 пояснив, що є рідним братом ОСОБА_7 по матері. Позивача знає з 2007 року, відносини нормальні. Його брат жив у м. Полтава, в гостях у нього не бував. Часто спілкувались телефоном. Знає , що деякий час він проживав з позивачем, потім з іншим братом він орендував квартиру. Нічого про намір одружитися не говорив.

Свідок ОСОБА_31 пояснив, що позивача знає з 2006 року, з цього року знав і ОСОБА_7 , який був його кумом. ОСОБА_7 мав дітей: від шлюбу сина 2006 року народження, потім другий раз одружився, народилась донька та мав позашлюбного сина. Знає, що ОСОБА_7 проживав у м. Полтаві з братом ОСОБА_22 , нечасто заходив до них в гості. На днях народженнях, святах там бачив позивача, яка зустрічалась з ОСОБА_7 , останній не говорив , що вони проживають спільно. Восени 2022 року говорив, що можливо одружиться з позивачем, проте багато хто з військовослужбовців вирішували одружитися. ОСОБА_7 переводив йому кошти, які він переказував на його ж кредитну картку. Лише з ОСОБА_2 у ОСОБА_7 були сімейні відносини.

Свідок ОСОБА_32 пояснила, що знала ОСОБА_7 з 2012 року , з яким з 2012 по 2015 роки проживали у цивільному шлюбі, планували одружитися. У 2022 році бачились кожного дня, ОСОБА_7 приходив до неї кожної неділі ночувати, харчувався, прав речі. На той час у них були стосунки як у чоловіка з жінкою. Коли ОСОБА_7 знаходився в зоні бойових дій, спілкувалась з ним по телефону. Знає, що коли позивач з ОСОБА_7 працювали у ПП Козуб, то зустрічались 6 місяців, потім їздили разом за кордон на роботу. Він не говорив, що планував одружитися з позивачем, це було захоплення «для потреб».

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16.

Оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Надаючи оцінку сукупності доказів, що подані позивачем та які містяться у матеріалах справи, судом встановлено, що позивачем не надано доказів у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог.

Так, жоден з допитаних в судовому засіданні свідків за клопотанням позивача не підтвердив наявності сталих реальних сімейних стосунків позивача та ОСОБА_7 у період з травня 2016 року по 08.11.2022 року.

Натомість допитані свідки зі сторони відповідача характеризували ОСОБА_7 як чоловіка, що мав стосунки у певні періоди з не одною жінкою, що в свою чергу не спростовано позивачем ОСОБА_4 .

Щодо нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_33 з приводу сімейного стану ОСОБА_7 , то вказана заява не може підміняти пояснення свідка в судовому засіданні, який попереджається про кримінальну відповідальність по ст.ст. 384,385 КК України та приводиться до присяги.

Надані позивачем на підтвердження позовних вимог копії трудових книжок на її ім`я та ім`я ОСОБА_7 щодо спільного періоду роботи у ПП ОСОБА_34 , ксерокопії закордонних паспортів щодо одного періоду виїзду з межі України не можуть слугувати належними доказами на підтвердження заявлених позовних вимог.

Щодо реєстрація місця проживання позивача та її доньки за адресою: АДРЕСА_1 , з послідуючим зняттям з реєстраційного обліку 29.07.2021 року та реєстрації ОСОБА_35 за цією ж адресою до дня смерті , то як встановлено в ході судового розгляду, така реєстрація носила формальний характер, без фактичного проживання даних осіб за вказаною адресою.

Наданий стороною позивача договір оренди від 22 березня 2021 року щодо того, що ОСОБА_36 здає квартиру в довгострокову оренду ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , строком на два роки , до 22 .03.2023 року судом не може бути прийнятий як належний доказ виходячи з того, що суду не надано взагалі жодного доказу, що ОСОБА_37 є власником спірної квартири та як наслідок має право на здачу її в оренду. Договір містить підписи лише ОСОБА_37 та ОСОБА_7 , хоча як вбачається з його змісту орендарями є і позивач, яка діє не тільки в своїх інтересах, а і в інтересах доньки ОСОБА_38 , 2007 року народження.

Отже орендарем згідно даного договору був лише ОСОБА_7 .

До того ж допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 пояснив, що на після укладення договору оренди він не був у квартирі, а тому його твердження щодо проживання позивача з ОСОБА_7 однією сім`єю є безпідставними.

Наявність у позивача особистих документів на ім`я ОСОБА_7 , зазначення позивача у кредитному договорі ОСОБА_7 , як контактної особи не може слугувати беззаперечним фактом для задоволення позовних вимог, а може лише підтверджувати , що позивач та ОСОБА_7 перебували у довірливих відносинах.

Що стосується вказівки в аркуші опитувальника військовослужбовця ОСОБА_7 від 26 серпня 2022 року щодо перебування у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , то суд вважає, що на час заповнення даного документу ОСОБА_7 міг підтримувати відносини з позивачем та зазначити її як цивільну дружину, але це не підтверджує факт проживання його з позивачем однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з травня 2016 року.

ОСОБА_7 також зазначив що має доньку ОСОБА_6 .

Надана позивачем переписка не містить номеру зв`язку абонентів для можливості ідентифікації .

Надані позивачем фотосвітлини її з ОСОБА_7 без зазначення певного періоду, підтверджують лише обставини їх спільних святкувань та відпочинку, проте не доводять обставин спільного проживання чоловіка та жінки, наявності взаємних прав та обов`язків, ведення спільного побуту, тобто обставин, що підлягають доведенню при встановленні факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю.

Таким чином, у судовому засіданні позивачем ОСОБА_4 не доведено належними та допустимими доказами проживання її з ОСОБА_7 як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме факт їх спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки у період з травня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст. 10,13,76-81, 259, 263-265 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

відповідач ОСОБА_5 , місце проживання АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3

треті особи: Міністерства оборони України, місце знаходження м. Київ, пр. Повітрофлотський,6, ідентифікаційний код в

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце знаходження АДРЕСА_6 , ідентифікаційний код в ЄДРПОУ НОМЕР_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце знаходження АДРЕСА_7 , ідентифікаційний код в ЄДРПОУ НОМЕР_5

Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, місце знаходження м. Полтава, вул. Решетилівська,1/2, ідентифікаційний код в .

ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_8 , ідентифікаційний код в ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Повний текст судового рішення виготовлений 12 вересня 2025 року.

Головуючий Ж.В.Кузіна