"16" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретарів - Лазоришин А.В., Мовчан А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області, Орган опіки та піклування Багачевської міської ради Черкаської області про визначення місця проживання дитини, -
04.12.2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про визначення місця проживання дитини, у якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 10.12.2024 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 12.02.2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Багачевської міської ради Черкаської області, а також витребувано письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком.
Згідно розпорядження керівника апарату суду від 20.03.2025 року №171 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2025 року справу передано в провадження судді Марфіної Н.В.
Ухвалою суду від 02.06.2025 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Відповідачка шість разів викликалась до суду, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, оскільки є користувачем «Електронного суду» та отримувала судові повідомлення в особистому кабінеті, однак жодного разу відповідачка до суду не з`явилась, відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших заяв по суті справи та/або з процесуальних питань до суду не подала.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В судовому засіданні позивач не викладав жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що має на меті аби місце проживання дитини із ним було оформлене документально. Мати дитини давно живе за кордоном. Були випадки, коли мати без дозволу позивача вивозила дитину і позивач не хоче щоб таке повторилось.
Відповідачка та представники третіх осіб в судове засідання не з`явились.
Статтею 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
У судовому засіданні суд вислухав думку дитини ОСОБА_3 , яка повідомила, що хоче проживати з батьком. Мати живе за кордоном, спілкується з донькою, дзвонить, присилає посилки. Коли повернеться до Києва мати не каже, там вона заробляє гроші, купила автомобіль. Коли мати приїздила до Києва дівчинка жила із нею 2 тижні у квартирі матері, в якій остання зробила ремонт. Мати проживає у Латвії і якось запрошувала дівчинку у гості, однак дитина не схотіла їхати, оскільки мати живе там в гуртожитку.
Суд, вислухавши пояснення позивача, заслухавши думку дитини, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).
Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).
Відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 30).
Згідно Акту від 23.05.2024 року, затвердженого депутатом Ватутінської міської Ради Черкаської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 12).
За змістом довідки СЗОШ №22 м. Києва від 06.10.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається в 4-а класі СЗОШ №22 м. Києва. Батько ОСОБА_1 , є активним учасником освітнього процесу, забезпечує доньку всім необхідним для навчання. Мати, ОСОБА_2 , не бере участі в освітньому процесі своєї доньки, не спілкується з класним керівником та вчителями-предметниками (а.с. 13).
Згідно довідки Ватутінського ліцею №2 Ватутінської міської ради Черкаської області від 14.05.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.01.2024 є ученицею 4-А класу Ватутінського ліцею №2. Учениця регулярно відвідує заняття у ліцеї. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько дитини спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини. Мати ОСОБА_2 контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується (а.с. 14).
За змістом інформації Багачевського ліцею №2 Багачевської міської ради Черкаської області від 03.02.2025 року, батько ОСОБА_4 спілкується з класним керівником та педагогами, які навчають його доньку, цікавиться шкільним життям дитини. Мати дівчинки контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, з вчителями не спілкується, освітнім процесом не цікавиться. Лише в кінці І семестру 2024/2025 навчального року в телефонному режимі попросила класного керівника надати табель успішності доньки (а.с. 135).
Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики на дитину від Багачевського ліцею №2, дитина навчається в ліцеї з 3-го класу. До навчання ставиться відповідально, має бажання вчитися. Школу відвідує регулярно, пропускає уроки тільки по поважній причині. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Навчається в повну міру своїх сил. Вміє самостійно працювати з книгою, заучувати матеріал, контролювати себе. Має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу. На уроках завжди уважна, виконує домашнє завдання, допомагає однокласникам. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Дотримується режиму дня, реагує на похвалу чи осуд вчителя. Скромна, весела, товариська, дисциплінована, самостійна. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Тато приділяє належну вагу навчанню та вихованню дитини, бере участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкується з вчителями, класним керівником учениці. Хвилюється за її навчання та виховання. Приймає участь у загальношкільних та класних батьківських зборах (а.с. 136).
Згідно Акту обстеження умов проживання дитини від 02.08.2024 року, у кв. АДРЕСА_4 проживає позивач та його дитина. Квартира належить батькам позивача в рівних частинах. Умови проживання задовільні. Кімнати облаштовані необхідними м`якими та корпусними меблями, предметами побуту, електроприладами. В наявності побутова техніка: три телевізори, холодильник, пральна машина та ін. В кухні наявний кухонний гарнітур, обідній стіл, газова плита. Санітарний стан помешкання задовільний. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: в помешканні для ОСОБА_3 облаштована окрема кімната, в якій є все необхідне відповідно до віку та потреб дівчинки (окреме спальне місце, письмовий стіл, особисті речі, шкільне приладдя, одяг та взуття відповідно віку та сезону, засоби гігієни). ОСОБА_3 отримує належне харчування, має у користуванні мобільний телефон, ноутбук. Першочергові потреби дівчинки забезпечено в повній мірі. Батьки ОСОБА_4 спільно не проживають з 2021 року. Дитина постійно проживає з батьком, який має теплі відносини з донькою, він володіє інформацією про те, як навчається дитина, які має уподобання. Стосунки між ОСОБА_4 та батьком доброзичливі. Під час бесіди дівчинка охоче спілкується з членами комісії, розповідала як проводять дозвілля разом з татом. Зі слів батька, його колишня дружина проживає в Латвії, з донькою вона спілкується по телефону. Малолітня ОСОБА_4 має задовільні матеріально-побутові умови проживання. Батько в повній мірі забезпечує базові потреби доньки, має достатній рівень виховного потенціалу, спроможний забезпечити належне виховання та утримання доньки. Стосунки між членами сім`ї доброзичливі, психологічний мікроклімат позитивний. ОСОБА_4 прихильна до батька, висловлює бажання і надалі проживати з батьком (а.с. 20).
Згідно Акту обстеження умов проживання дитини від 27.01.2025 року, у кв. АДРЕСА_4 проживає позивач та його дитина. Батько дитини є співвласником квартири. Кожна кімната облаштована необхідними м`якими та корпусними меблями, предметами побуту, електроприладами. В наявності побутова техніка: три телевізори, холодильник, пральна машина та ін. В кухні наявний кухонний гарнітур, обідній стіл, газова плита. У достатній кількості наявні різноманітні продукти харчування. Санітарний стан помешкання задовільний. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: для ОСОБА_4 з урахуванням її віку та уподобань облаштовано окрему кімнату. В кімнаті є окреме спальне місце, письмовий стіл, особисті речі, шкільне приладдя, одяг та взуття відповідно віку та сезону, засоби гігієни. Дівчинка отримує належне харчування, має у користування мобільний телефон, ноутбук. Першочергові потреби ОСОБА_4 забезпечено в повній мірі. Між батьками дитини триває спір щодо визначення місця проживання малолітньої доньки. Стосунки між батьком та дитиною доброзичливі. Під час бесіди ОСОБА_4 повідомила, що мама постійно проживає та працює в Латвії, часто телефонує до неї, разом їздять на відпочинок. Дівчинка схвильована ситуацією, яка склалась між батьками, повідомила, що любить і маму, і тата, однак на даний час висловлює бажання проживати з батьком, розповіла, що вона почуває себе у безпеці в нашому місті, а також що їй подобається ліцей, в якому вона навчається і має багато друзів, у вихідні дні вони разом з татом їздять до бабусі і дідуся в с. Михайлівну Звенигородського району. Для проживання та виховання дитини батьком створено належні побутові умови. Потреби дівчинки забезпечуються у повній мірі: ОСОБА_4 має окрему кімнату, у достатній кількості одяг, взуття відповідного віку та розміру, шкільне приладдя, засоби гігієни, продукти харчування. Стосунки між членами сім`ї доброзичливі. Батько спроможний забезпечити виховання та утримання малолітньої доньки (а.с. 108).
Убачається, що фахівцем Багачевського центру соціальних служб надано позитивні висновки за Актом оцінки потреб сім`ї дитини та батька, проведеної в період 27.01.2025-31.01.2025 та позитивний Висновок оцінки потреб сім`ї (а.с. 109-121).
Згідно копії свідоцтва на право власності на житло від 26.01.1999 року, квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (а.с. 60).
Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу дитині від 19.03.2024 року, укладена відповідачкою з лікарем КНП «ЦПМСД м. Ватутіне Черкаської області». У цій декларації відповідачка значиться довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом (а.с. 43-44).
Згідно інформації КНП «ЦПМСД Багачевської міської ради Черкаської області» від 03.02.2025 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має укладену декларацію з лікарем ЗПСМ ОСОБА_8 . Дитина соматично здорова, вакцинована згідна календаря щеплень. На прийом до лікаря з дитиною завжди приходить тато ОСОБА_1 .. Рекомендації лікаря виконуються вчасно та в повному обсязі (а.с. 164).
На підтвердження наявності у позивача доходів, у матеріалах справи наявні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру отримуваних ним доходів з 2002 по 2024 р.р. (а.с. 15-19, 129-131).
Позивач працює на посаді директора ТОВ «БУДТОРГАЛЬЯНС» і його середня заробітна плата до виплати складає близько 6500,00 грн. на місяць. Позивач є засновником вказаного товариства, а також має статус фізичної особи-підприємця (а.с. 126-128, 132-134).
Також у матеріалах справи наявні банківські квитанції про сплату позивачем харчування дитини в закладі освіти (а.с. 42, 54-55, 59, 61-62, 64, 137-143).
Згідно довідки лікаря-стоматолога ПП «Полідент» від 07.02.2025 року, позивач лікував в ПП «Полідент» свою доньку ОСОБА_3 з 2018 року. Регулярно приходили про профогляди, санацію, лікування. Медичні послугу завжди оплачував батько (а.с. 58).
Убачається, що позивач має у власності земельну ділянку АДРЕСА_5 та житловий будинок розміщений на вказані земельній ділянці (а.с. 45-47).
У своїй заяві до органу опіки та піклування від 03.02.2025 року позивач зазначив, що з моменту розірвання шлюбі і до теперішнього часу дитина проживає разом з ним, окрім періоду вересень - грудень 2023 року коли мати дитини обманним шляхом вивезла доньку до США. Через пару тижнів дитина почала плакати та проситись додому і через тижні вмовлянь, дівчинку було повернуто до України. Починаючи з 2022 року мати дитини проживає та офіційно працює в Латвії, навчанням та благополуччям дитини не цікавиться. Мати повезла дитину на відпочинок в Карпати тільки тоді коли дізналась про подання батьком позову щодо визначення місця проживання дитини. У заяві позивач також зазначив, що не має наміру змінювати місце реєстрації дитини (а.с. 144-145).
Згідно інформації Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.01.2025 року, спеціалістом служби було проведено обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_6 . 28.01.2025 року спеціалістом служби в телефонному режимі проведено бесіду, під час якої мати дитини ОСОБА_2 пояснила, що вона заперечує щодо визначення місця проживання малолітньої доньки з батьком. Мати бажає, щоб ОСОБА_4 проживала з нею, також зазначила, що вона кожного дня спілкується з донькою засобами телефонного зв`язку, на зимових канікулах їздила з донькою на відпочинок до ОСОБА_9 , постійно приймає участь у її вихованні та утриманні (а.с. 147-148).
За змістом Акту обстеження умов проживання №173 від 31.12.2024 року, умови проживання в кв. АДРЕСА_7 задовільні. Квартира обладнана необхідною побутовою технікою та меблями, побут родини організований, дотримано санітарно-гігієнічних норм. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: облаштоване окреме місце для сну, стіл для навчання, ноутбук, одяг та взуття, постільна білизна. За вказаною адресою проживає мати дитини, яка працює фізичною особою-підприємцем. Мати бажає проживати з донькою та займатися її вихованням (а.с. 149).
У своїй заяві до органу опіки та піклування від 03.02.2025 року відповідачка зазначила, що отримала запрошення на засідання комісії з питання визначення місця проживання дитини. Просить комісію враховувати, що вона має можливість і бажання проживати зі своєю донькою, про що свідчить наявність у неї у власності житла, отримання доходів, докази спільного відпочинку, перебування в США та інше. Відповідачка виказала сподівання, що питання буде вирішене на її користь та просила розглядати відповідне питання без її участі (а.с. 150).
Із матеріалів справи убачається, що відповідачка дійсно має у власності квартиру АДРЕСА_7 та займається підприємницькою діяльністю як ФОП (а.с. 157-161).
Відповідно до положень ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору є дорадчим документом, має рекомендаційний характер та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру.
Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19.
Згідно висновку органу опіки та піклування Багачевської міської ради Черкаської області щодо визначення місця проживання дитини від 14.03.2025 року: 27.01.2025 року засобами електронного зв`язку було повідомлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про порядок розгляду спорів між батьками, а також про засідання комісії призначене на 03.02.2025 року. В день засідання комісії 03.02.2025 року ОСОБА_2 надіслала на електронну адресу служби у справах дітей заяву та копії документів по справі. У зв`язку із тим, що зазначені документи надійшли безпосередньо перед початком засідання, члени дорадчого органу не мали можливості завчасно з ними ознайомитися та опрацювати. В письмовій заяві ОСОБА_2 зазначала, що має можливість і бажання проживати зі своєю донькою. До заяви вона додала копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копію податкової декларації платника єдиного податку, докази спільного відпочинку з донькою та перебування в США у період вересень-грудень 2023 року. Також до початку засідання комісії не було отримано Акт оцінки потреб сім`ї ОСОБА_2 , за проведенням якої служба у справах дітей зверталась до відповідної установи за місцем реєстрації відповідачки у м. Києві. У ситуації, що склалася, розгляд питання про висновок органу опіки та піклування було відкладено на чергове засідання у березні місяці, про день та час проведення якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було повідомлено завчасно засобами електронного зв`язку. Під час підготовки до розгляду на комісії питання щодо розв`язання спору між батьками про місце проживання дитини було встановлено наступне. 07.12.2011 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилась донька ОСОБА_3 . Подружнє життя не склалось і рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2020 року шлюб було розірвано. Після розлучення ОСОБА_4 залишилась проживати з батьком за адресою: АДРЕСА_5 в будинку, власником якого є ОСОБА_1 . ОСОБА_4 навчалась в СЗОШ №22 м. Києва. Згідно з інформацією СЗОШ №22 від 06.10.2023 батько є активним учасником освітнього процесу, забезпечує доньку всім необхідним для навчання. Мати не бере участі в освітньому процесі ОСОБА_4 , не спілкується з класним керівником та вчителями. У січні 2024 року батько з донькою приїхали на проживання в м. Багачеве Звенигородського району Черкаської області. Під час підготовки питання до розгляду на засіданні комісії, було відвідано сім`ю ОСОБА_1 за місцем проживання, здійснено оцінку потреб сім`ї, проведено бесіду з дитиною, з`ясовано обставини справи. За результатами відвідування сім`ї з`ясовано, що ОСОБА_4 дійсно проживає разом з батьком за адресою АДРЕСА_3 у трикімнатній квартирі з усіма зручностями, співвласником якої є батько дитини. За місцем проживання для ОСОБА_4 з урахуванням її віку та уподобань облаштовано окрему кімнату, в якій є окреме спальне місце, письмовий стіл, особисті речі, шкільне приладдя, одяг та взуття відповідного віку та сезону, засоби гігієни. Дівчинка отримує належне харчування, має у користуванні мобільний телефон, ноутбук. Першочергові потреби ОСОБА_4 забезпечено у повній мірі. Під час бесіди ОСОБА_4 повідомила, що мама постійно проживає та працює в Латвії, часто телефонує до неї, разом їздять на відпочинок. Дівчинка схвильована ситуацією, яка склалась між батьками, повідомила, що любить і маму і тата, однак на даний час висловлює бажання проживати з батьком, розповіла, що вона почуває себе у безпеці в нашому місті, а також що їй подобається ліцей, в якому вона навчається та має багато друзів, у вихідні дні вони разом з татом їздять до бабусі і дідуся в с. Михайлівку Звенигородського району. Відповідно до інформації Багачевського ліцею №2 від 03.02.2025 року дитина навчається в закладі з січня 2024 року, наразі є ученицею 5-а класу. Адміністрація ліцею повідомляє, що батько спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини. Батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, бере участь у шкільному та особистому житті дитини, приймає участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Мати контакту зі школою, де навчається дитина, не підтримує, з вчителями не спілкується, освітнім процесом не цікавиться. Лише в кінці І семестру 2024/2025 навчального року в телефонному режимі попросила класного керівника надати табель успішності доньки. Згідно з характеристикою навчального закладу ОСОБА_4 до навчання ставиться відповідально, має бажання вчитися. Дитина має укладену декларацію з лікарем-педіатром ОСОБА_8 за місцем фактичного проживання, дитина здорова. Згідно довідки ПП «Полідент» від 07.02.2025 року батько лікував свою доньку, регулярно приводив доньку на огляди, лікування дитини завжди оплачував батько. ОСОБА_1 матеріально забезпечений, з 2003 року віє є ФОП, з 09.12.2020 працює директором ТОВ «Будторгальянс». Батько в повній мірі забезпечує потреби дитини, ним надано копії платіжних документів про оплати за харчування доньки у закладі освіти. Факт постійного проживання дитини з батьком підтверджується актом депутата від 23.05.2024, актами обстеження від 02.08.2024, 21.01.2025, актом оцінки потреб сім`ї, яка здійснена з 27.01.2025 по 31.01.2025. Відповідно до висновку за результатами оцінки потреб сім`ї, проведеної у період з 27.01.2025 по 31.01.2025, батько спроможний виконувати обов`язки щодо виховання доньки. Рівень батьківського потенціалу на високому рівні. Потреби дівчинки у харчуванні, одязі, відпочинку, грі задовольняються повністю. Стосунки між батьком та донькою довірливі, теплі. Батько демонструє свою любов та турботу, схвалює поведінку доньки і заохочує до соціально позитивних змін. У письмовій заяві від 03.02.2025 батько повідомляє, що дитина постійно проживає з ним, крім періоду вересень-грудень 2023 року, коли перебувала з матір`ю в США. Батько повідомляє, що у зв`язку з тимчасовим проживанням в м. Багачеве, не має наміру змінювати місце реєстрації доньки за адресою: АДРЕСА_2 . Обоє батьків були завчасно запрошені на засідання комісії, заплановане на 12.03.2025, для розгляду питання про місце проживання їх доньки. ОСОБА_2 на засідання не з`явилась, про причини відсутності не повідомила, тому питання було розглянуто з урахуванням останніх, наданих нею документів, з яких вбачається, що ОСОБА_2 матеріально та житлом забезпечена, разом з донькою відпочивали у ОСОБА_9 з 01.01.2025 протягом декількох днів. ОСОБА_2 не повідомляє про те, що будучи зареєстрованою в м. Києві, фактично тривалий час проживає та працює в Латвії, що підтверджують батько та дитина. У своїй заяві від 03.02.2025 ОСОБА_2 не висловлює заперечення щодо проживання доньки з батьком та не обґрунтовує недоцільність цього. Вона зазначає, що має бажання проживати з донькою, однак, не вказує, де саме планує проживати з донькою та в якій країні. За час, що минув, ОСОБА_2 не зроблено жодних практичних кроків щодо реалізації проголошеного нею бажання проживати разом з донькою. Від служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації отримано акт обстеження умов проживання ОСОБА_2 , проведене 31.12.2024 року. Згідно з висновком комісії умови проживання задовільні, для дитини облаштоване окреме місце для сну та навчання. Однак, від Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб так і не отримано Акт оцінки потреб сім`ї ОСОБА_2 з висновком щодо її спроможності виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Під час розгляду на засіданні комісії 12.03.2025 питання про висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини членами дорадчого органу взято до уваги думку дитини та бажання проживати з батьком, наявність належних умов для її проживання з батьком, спроможність батька виконувати обов`язки щодо виховання доньки та догляду за нею. Щодо заяви ОСОБА_2 про бажання проживати з донькою, членами комісії відзначено, що за час, що минув матір`ю не вчинено жодних реальних кроків для втілення проголошеного бажання, не надано, необхідних документів, що мають істотне значення для розгляду питання, що свідчить про її пасивність. За результатами розгляду питання на засіданні комісії членами дорадчого органу одноголосно прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 (а.с. 104-107).
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року).
Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
За змістом ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Положеннями ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Вказані норми законодавства свідчать, що держава втручається у сімейні відносини щодо місця проживання дитини, коли батьки не дійшли згоди з ким із них буде проживати дитина, тобто між батьками має бути наявний реальний спір.
Суд ураховує думку дитини, яка на теперішній час має бажання проживати з батьком, однак це не означає, що думка дитини не може змінитись, адже дівчинка казала представникам органу опіки та піклування, що любить обох батьків, спілкується з мамою, їздить з нею на відпочинок. Мати має дохід і умови для проживання дитини, жодної загрози дитині вона не становить. Разом з цим, визначення рішенням суду місця проживання дитини з батьком обмежить бажання дитини (у разі його зміни) проживати з іншим із батьків до досягнення 14 років.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, але ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути належним чином враховані, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай передбачають, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі «А.В. проти Словенії» від 09 квітня 2019 року).
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
Слід зазначити, що інститут спільної батьківської опіки застосовується у більшості розвинених країн світу, де принцип рівності прав батьків щодо дітей існує не лише у законодавчих актах, а й на практиці.
Вперше в українській судовій практиці Верховний Суд у своїй постанові від 16.02.2024 року в справі №465/6496/19 застосував модель спільної батьківської опіки над дітьми.
За обставин цієї справи суд вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком на теперішній момент буде передчасним і може призвести до порушення принципу рівності прав батьків щодо дитини у питанні спільності батьківської опіки, адже мати так само як і батько має належні умови для проживання дитини, отримує дохід та спілкується з донькою, яка вочевидь потребує як батьківського, так і материнського виховання, що у їх синтезі формують основу становлення дітей як повноцінних членів суспільства.
Суд також звертає увагу, що позивач обґрунтовував свій позов необхідністю здійснити реєстрацію проживання дитини за її фактичним місцем проживання з батьком, натомість у своїй заяві до органу опіки та піклування стверджував, що не має наміру змінювати місце реєстрації дитини, яка на теперішній час зареєстрована за місцем реєстрації матері.
На переконання суду, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів необхідності визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком саме в інтересах дитини.
При цьому, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, а у цій справі встановлено, що дитина і так фактично проживає з батьком і відповідно її бажання на теперішній час продовжувати жити із ним повністю задоволене. За таких умов, в інтересах дитини буде забезпечити дівчинці можливість у разі зміни її думки і наявності обґрунтованих умов, також проживати і разом з мамою та відповідно мати спільну опіку батьків.
За твердженням позивача та дитини, відповідачка проживає за кордоном і судом не встановлено намагань матері змінити місце проживання дівчинки, яка проживає із батьком.
Втручання держави у визначення місця проживання дитини у конкретній сімейній ситуації не є в інтересах малолітньої дитини.
За змістом статей 7, 9, 10 Конвенції дитина має право на піклування від обох своїх батьків, право підтримувати особисті відносини і прямі контакти з обома батьками.
Суд також звертає увагу, щодо наявності у цій справі характеристики реальності спору.
Фактично цей спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживає.
Із матеріалів справи убачається, що мати дитини цілком обізнана про наявне на розгляді суду питання щодо визначення місця проживання дитини, не подавала до суду жодних заперечень з приводу проживання дівчинки з батьком або зустрічного позову про визначення місця проживання дитини із нею. Заперечень щодо проживання дитини з батьком з боку матері немає, що також встановлено і висновком органу опіки та піклування. Зазначене вказує на формальність спору, а не його реальність.
У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
На переконання суду, у цій справі позивачем не доведено, що його права порушені. Фактично цей спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживала і продовжує проживати, а мати у судовому порядку не вимагає змінити місце проживання дівчинки.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 51 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280, 281, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 7, 14, 19, 141, 142, 150, 153, 155, 157, 160, 161, 171 СК України, ст. 29 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області, Орган опіки та піклування Багачевської міської ради Черкаської області про визначення місця проживання дитини - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Текст рішення складений 16.09.2025 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Суддя -