Справа № 138/178/25
Провадження № 22-з/801/106/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Ковальчук О. В.
17 вересня 2025 рокуСправа № 138/178/25м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача Ковальчука О. В.,
суддів: Матківської М. В., Панасюка О. С.,
розглянувши без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем, на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 квітня 2025 року,
25 липня 2025 року Вінницьким апеляційним судом було прийнято постанову у зазначеній цивільній справі, якою вказану вище апеляційну скаргу, залишено без задоволення, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 квітня 2025 року без змін.
29 липня 2025 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» подав заяву про ухвалення додаткового рішення, копію якої разом з додатками направив іншим учасникам справи.
У зазначеній заяві представник позивача вказує, що у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено вимогу, у разі залишення апеляційної скарги без задоволення, стягнути із апелянта на користь ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу, понесені останнім в суді апеляційної інстанції, однак апеляційний суд дане питання не розглянув.
За таких обставин, просить суд ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути із апелянта ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судові витрати на правничу допомогу, понесені останнім у суді апеляційної інстанції, у розмірі 6000 грн.
Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення належить задовольнити з огляду на таке.
Відповідно до положень п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, або судом не вирішено питання про судові витрати.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 15 ЦПК України.
Стаття 137 ЦПК України визначає підстави та порядок вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 329/766/18.
Як свідчать матеріали справи, відповідно до договору № 42646746 від 01 листопада 2024 року про надання правової допомоги та додаткової угоди № 4290777 від 30 листопада 2024 року до вказаного договору професійну правничу допомогу позивачу ТОВ «Діджи Фінанс» в суді апеляційної інстанції надавала адвокат Стародуб І.В.
На підтвердження понесених ТОВ «Діджи Фінанс» витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Діджи Фінанс» надав суду детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом, в якому визначено склад, обсяг та види виконаних робіт адвокатом від 20 червня 2025 року, а саме аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів 750 грн; правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів 2250 грн; складання відзиву на апеляційну скаргу 3000 грн.
Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не заявляла клопотання про зменшення розміру таких витрат, хоча не була позбавлена такої можливості, відтак вона не довела того, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт з ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Відтак, колегія суддів вважає, що вимоги заявника про відшкодування витрат на правничу допомогу є законними і обґрунтованими, доведеними належним доказами, що є підставою для ухвалення у справі додаткового судового рішення.
Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 6000 грн.
Керуючись ст. 142, 270 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.
Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий О. В. Ковальчук
Судді: М. В. Матківська
О. С. Панасюк