ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/299/25

Головуючий у першій інстанції Кутовий Ю. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1190/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Кутовий Ю.С.), ухвалене у м.Корюківка,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу в розмірі 100 000 грн за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що 10 лютого 2024 року шляхом заповнення ОСОБА_1 на веб-сайті https://creditcasa.com.ua усіх граф відповідної форми, сторони по справі уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1346-2793, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складає єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, та з яким відповідач був попередньо ознайомлений. Однак ОСОБА_1 належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів, а тому станом на 02.01.2025 року з урахуванням часткового списання заборгованості за нарахованими процентами та комісією у сумі 12160 грн утворилась заборгованість у розмірі 100 000 грн, що складається з: 20 000 грн прострочена заборгованість за кредитом; 80 000 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, яку просить позивач стягнути на свою користь.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача

загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1346-2793 від 10.02.2024 р. в розмірі 100 000,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 20 000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 80 000,00 гривень, судовий збір в розмірі 2 422.40 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що укладений між позивачем та відповідачкою електронний договір від №1346-2793 від 10.02.2024 р. відповідає вимогам ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», зобов`язання за яким ОСОБА_1 не виконуються. Станом на 02.01.2025 року з урахуванням часткового списання заборгованості за нарахованими процентами та комісією у сумі 12160 грн утворилась заборгованість у загальному розмірі 100 000 грн, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог або часткове їх задоволення. В апеляційній скарзі відповідач повідомляє суд апеляційної інстанції про свою необізнаність у розгляді справи судом. Поштові повідомленн які начеб то були отримані особою, яка подала апеляційну скаргу насправді нею не підписувались та не отримувались. Хоча в мотивувальній частині оскаржуваного рішення і зазначено про те, що відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та подав у встановлений судом строк відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, але відзиву ОСОБА_1 не подавав та і не міг подавати оскільки про розгляд зазначеної справи не був повідомлений належним чином. Також надіслана на його адресу позовна заява не містила всіх перелічених в ній додатків, що позбавило відповідача процесуальних прав. Крім того, за позицією ОСОБА_1 позивачем не надано достатніх, достовірних та переконливих доказів на підтвердження факту отримання та перерахування кредитних коштів. Наявний в матеріалах справи лист АТ КБ « ПриватБанк» про начебто підтвердження перерахування коштів невідомого походження не може бути належним підтвердженням такого перерахування. Належним доказом можливого отримання кредитних коштів може бути оригінал банківського документу про перерахування коштів з рахунку позивача на рахунок відповідача з призначенням платежу « Видача кредиту ОСОБА_1 » завірена печаткою, але такий доказ позивачем суду наданий не був. Також матерали справи не містять доказів надсилання відповідачу одноразового паролю, який був необхідним для підписання договору. За позицією відповідача, позивач у позові нарахував надмірну та несправедливу суму відсотків до стягнення, яка не є справедливою та у багато разів перевищує суму самого боргу, таким чином намагаючись збагатитись за рахунок відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач вказує, що шляхом підписання одноразовим ідентифікатором С4800 Правил надання споживчих кредитів та Паспорта споживчого кредиту, які надаються споживачу до укладення договору про споживчий кредит, як частину Кредитного договору №1346-2793 від 10.02.2024 р. Договір відповідачем було підписано відповідно до розділу 12 Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором С4800, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. При цьому клієнт проходить перевірку та надає сканкопіїї документів ( паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID). При укладені кредитного договору №1346-2793 від 10.02.2024 р було використано систему BankID, за якою тільки користувач ( власник персональних даних) може ініціювати передачу цих даних від абонента ідентифікатора до абонента надавача послуг. Оскільки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України « Про банки і банківську діяльність», то кредитні кошти ОСОБА_1 перераховувалися у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору - на банківську картку, через систему LigPay, що підтверджено у матеріалах належними та допустимими доказами. Відповідно до постанов Правління Національного банку України, позивач не може зазначати та зберігати у документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Враховуючи умови надання кредитних коштів саме споживач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі і він має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. ОСОБА_1 самостійно обрав при заповненні заявки базовий період у 14 днів, протягом якого мав сплачувати виключно відсотки, а строк кредитування становив 300 днів - до 05.12.2024 року. Строк дії кредиту є рівним строку кредитування. Позивачем проведено нарахування відсотків в межах дії кредитного договору та в розмірі що ним передбачений з урахуванням вимог Закону України « Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено,що 10.02.2024 року ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) на веб-сайті https://creditcasa.com.ua договір про відкриття кредитної лінії №1346-2793, за умовами якого позичальниця отримав кредит у розмірі 20 000 грн строком кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику з кінцевою датою повернення кредиту 05.12.2.2024 року та сплатою процентів за зниженою ставкою у розмірі 1.20% протягом базового періоду що становить 14 днів та стандартною ставкою у розмірі 1.5% на протязі решти періоду кредитування. (а.с.12-19)

В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.4.9.).

Згідно з пунктом 11.1. кредитного договору цей договір та Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця (https://creditcasa.com.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) на веб-сайті https://creditcasa.com.ua підтвердив також ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів продукту « НА ВСЕ», паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором ( графіком платежів) (а.с.20-32).

У п.12 Договору про відкриття кредитної лінії №1346-2793 зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки: НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» видача коштів за кредитним договором №1346-2793 від 10.02.2024 року ОСОБА_1 здійснювалося за допомогою системи LiqPay (а.с.41).

Вказана довідка містить номер платіжної карти, на яку здійснювалося зарахування кредитних коштів НОМЕР_1 .

Згідно листа АТ КБ « Приват Банк» від 30.12.2024 року , банк підтвердив перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року на картковий рахунок НОМЕР_1 10.02.2024 року. ( а.с.33-40)

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого загальна заборгованість становить 112160 грн, з яких 20 000 грн - заборгованість за основним боргом, 89160 грн відсотки, 3000 грн -комісія (а.с.42-44). Зменшення розміру відсотків та прощення заборгованості за комісією позивачем та визначення розміру позовних вимог є його правом, а тому суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним".

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України).

Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність.

Укладення договору в електронній формі не є порушенням Закону України « Про захист прав споживачів».

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір про відкриття кредитної лінії №1346-2793 від 10.02.2025 року підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 10.02.2024 року правочину.

Доводи апеляційної скарги щодо неукладення ОСОБА_1 кредитного договору про відкриття кредитної лінії №1346-2793 від 10.02.2024 року спростовані матеріалами справи та наявними у них доказами. Заперечуючи факт укладання договору, ОСОБА_1 не надав доказів перерахування 10.02.2024 року на його картку № НОМЕР_1 коштів у розмірі 20000 грн іншою юридичною чи фізичною особою відмінною від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на виконання іншого правочину відмінного від кредитного договору про відкриття кредитної лінії №1346-2793 від 10.02.2025 року. Крім того, відповідачем не надано доказів на спростування не надходження на його номер телефону одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору в електронному вигляді. Саме по собі заперечення проти укладення договору та не отримання коштів без надання належних, допустимих та достатніх доказів не може бути підтвердженням зазначених обставин.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і доводи скарги про те, що лист АТ КБ «ПриватБанк» наданий позивачем на підтвердження перерахування коштів не відповідає вимогам первинних бухгалтерських документів у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і не містить ідентифікуючих даних щодо особи отримувача, номера рахунку та номеру картки, що унеможливлює встановлення особи, якій були перераховані кошти, оскільки у зазначених листах вказані номер договору кредиту та суму позики, номер карткового рахунку, який відповідач вказував при реєстрації, а також вказано, що кошти були перераховані на підставі укладеного договору на переказ коштів №1346-2793 від 10.02.2025 року .

Апеляційний суд також враховує, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою, а тому підтвердити чи спростувати перерахування коштів за кредитним договором на картковий рахунок відповідача не має можливості шляхом надання оригіналу банківського документу щодо перерахування коштів з рахунку позивача на рахунок відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про його неналежне повідомлення про розгляд справи судом. Матеріали справи містять опис вкладення до листа, який було направлено на адресу ОСОБА_1 06.02.2025 року позивачем та отримання якого не заперечується відповідачем. Однак ОСОБА_1 не скористався своїми правами передбаченими ст. 49 ЦПК України та не ознайомився з матеріалами справи в тому числі в електронному вигляді. Не надіслання на адресу позивача квитанції про сплату судовго збору, довіреності, витягу з реєстру юридичних осіб не є тими доказами на підставі яких позивач доводив свої позовні вимоги. Крім того, матеріали справи містять рекомендоване зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, яке за позицією ОСОБА_1 він не підписував, а підпис від його імені вчинено працівником пошти. Заперечуючи проти отримання поштового повідомлення ОСОБА_1 не звертався до Укрпошти із скаргою на дії працівника пошти і таких доказів матеріали справи не містять. Будучи обізнаним про наявність спору, що перебуває на розгляді в суді повинен був добросовісно користуватись своїми правами. Помилкове зазначення у оскаржуваному рішенні про наявність відзиву не може вплинути на його правильні висновки.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом.

Разом з тим, дійшовши правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Згідно з п. 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положения" доповнено пунктом 1 згідно із Законом N 3498-IX від 22.11.2023).

Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону N 3498-IX визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.

Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 10.02.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1 %.

Частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою ст. 8 доповнена згідно із ЗУ № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, вказана норма набрала законної сили 24.12.2023, тобто станом на час укладення договору про споживчий кредит з відповідачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, умови укладеного між сторонами договору (п. 1.4.1), якими передбачено встановлення денної процентної ставки у 2,50 % у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.

З урахуванням викладеного, заборгованість за відсотками за укладеним між сторонами договором підлягає задоволенню частково, яку слід розраховувати виходячи із встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1 % за період з 10.02.20244 по 05.12.2024 визначена позивачем у розмірі 80000 грн, підлягає задоволенню частково у сумі 60000 грн та за період з 10.02.2024 по 05.12.2024 року з урахуванням викладеного та даних наданих позивачем у розрахунках заборгованості.

Отже, заборгованість ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії №1346-2793 від 10.02.2025 року становить 80000 грн., з яким 20000 грн. заборгованість за кредитом, а 60000 грн заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків скасуванню. Оскільки в резолютивній частині рішення судом визначено до стягнення загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача за кредитним договором №1346-2793 від 10.02.2025 року, то резолютивна частина оскаржуваного рішення підлягає зміні в частині визначеного до стягнення загального розміру заборгованості.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на суму 80000 грн ( тобто на 80%, слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судового збору, зменшивши суму з 2422.40 грн до 1937.92 грн.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, то відповідно з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 726.72( 3633,60 х 20% :100) за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариста з обмеженою відповідальністю Кожушка Сергія Вікторовича задовольнити частково .

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2025 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміру заборгованості за відпосотками по кредитному договору 60000 грн.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2025 року в частині визначеного до стягненя з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміру заборгованості за кредитом та судового збору змінити, зменшивши розмір визначеної до стягнення кредитної заборгованості з 100000 грн до 80000 грн та судового збору з 2422.40 грн до 1937.92 грн

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС » ( місцезнаходження: 01133, бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 726.72 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: