"09" вересня 2025 р. Справа № 363/263/19
У Х В А Л А

09 вересня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Шубочкіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Воронюк А.І.,

прокурора Кривошея С.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади міста Вишгород Київської області, Вишгородська окружна прокуратура до Вишгородської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Приватне підприємство "Будініціатива Інвест", Обслуговуючий кооператив "Затишок Плюс", про визнання недійсним рішення ради та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вишгородського районного суду на розгляді перебуває справа за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади міста Вишгород Київської області, Вишгородська окружна прокуратура до Вишгородської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Приватне підприємство "Будініціатива Інвест", Обслуговуючий кооператив "Затишок Плюс", про визнання недійсним рішення ради та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 08.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Від представника відповідача надійшло клопотання від 19.06.2025 про залишення позову без руху на підставі ст. ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв`язку з набранням з 09.04.2025 чинності Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12.03.2025. На думку відповідача належним способом захисту в даній справі є віндикаційний позов. Крім того, внесеними змінами до законодавства визначено необхідність внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором коштів на депозитний рахунок суду, а саме вартості земельних ділянок з кадастровими номерами :33:004:0002, :33:004:0005, :33:004:0007.

У судовому засіданні представник відповідача подане клопотання підтримала та просила його задовольнити із наведених мотивів.

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення клопотання представника відповідача заперечив, посилаючись на те, що положення абз. 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача»№4292-ІХ від 12.03.2025 року не мають зворотньої дії в часі, оскільки зазначена норма є нормою процесуального права. Відтак позовна заява відповідає вимогам ст.177 ЦПК України у редакції, чинній на момент подання вказаного позову, а тому підстави для залишення позову без руху та внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у сумі її вартості відсутні. Окрім цього, прокурором у спірних правовідносинах з урахуванням зміни предмету позову заявлено негаторний позов, що відповідає сталим правовим висновкам Верховного Суду. Отже вищевказані зміни до цивільного законодавства не повинні застосовуватися до даних правовідносин.

Інші учасники судового провадження у підготовче засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши подане клопотання та його мотиви, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4292-IX:

1. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

2. Положення цього закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:

нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим законом;

нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим законом.

Відповідно до положень ч.5 ст.390 ЦК України ( в редакції Закону № 4292-IX чинній з 09.04.2025), суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначенихЗаконом України"Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Даний позов заявлено у січні 2019 року та з урахуванням про зміну предмета позову від 09.12.2020, сторона позивача просить суд:

- визнати недійсними пункти 12, 13, 14, 15, 16, 22, 23, 24, 25 рішення Вишгородської міської ради від 07 вересня 2012 року № 15/20 «Про затвердження документації із землеустрою» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спірних земельних ділянок;

- зобов`язати повернути у власність держави в особі територіальної громади міста Вишгород: ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :33:004:0001 площею 0,0988 га; ОСОБА_2 земельні ділянки з кадастровим номером :33:004:0002 площею 0,0952 га, з кадастровим номером :33:004:0005 площею 0,0953 га та з кадастровим номером :33:004:0007 площею 0,0904 га; ОСОБА_8 земельну ділянку з кадастровим номером :33:004:0003 площею 0,0979 га; ОСОБА_14 земельну ділянку з кадастровим номером :33:004:0004 площею 0,0902 га; ОСОБА_9 земельну ділянку з кадастровим номером :33:004:0006 площею 0,0907 га; ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером :33:004:0008 площею 0,0901 га; ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :33:004:0009 площею 0,0981 га; ОСОБА_6 земельну ділянку з кадастровим номером :33:004:0010 площею 0,0964 га, які розташовані на території міста Вишгород Київської області.

Постановою Верховного Суду від 13.03.2025 у справі 363/263/19 касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25.05.2023 та постанову Київського апеляційного суду від 27.05.2024 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 417 ЦПК україни, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

В ст. 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

На час направлення до суду позовна заява відповідала вимогам статті 177 ЦПК України, яка визначала перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Суд наголошує на те, що встановлення обставин справи підлягає розгляду по суті, так як і ознаки добросовісності набувача, законом встановлено, що суд вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві при ухваленні рішення.

У Законі України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» відсутні норми, які вказують на те, що абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України має зворотну дію в часі.

Доводи представника відповідача на пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону при застосуванні абзацу другого частини четвертої статті 177 ЦПК України не знайшли свого підтвердження, оскільки цим пунктом передбачено зворотну дію закону в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також в частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права.

Умови та порядок компенсації викладено законодавцем у частині п`ятій статті 390 ЦК України.

Абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України не містить умов та порядку компенсації вартості нерухомого майна, а також порядку обчислення та перебігу граничного строку, оскільки є нормою процесуального права, а не нормою матеріального права.

Стаття 177 ЦПК України лише встановлює вимоги до документів, що додаються до позовної заяви.

Таким чином, абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України не має зворотної дії в часі.

Аналізуючи норми закону, варто взяти до уваги те, що ця норма і не могла мати зворотної дії в часі в силу статті 58 Конституції України, оскільки абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України погіршує становище позивача внаслідок встановлення додаткових вимог до позовної заяви, а не пом`якшує.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Верховний Суд у постановах від 12.10.2021 у справі №905/2382/18, від 21.07.2021 у справі №904/903/20, від 20.01.2021 у справі №905/2382/18, від 12.11.2020 у справі №911/956/17 та інших дійшов висновку про те, що факт подання позовної заяви із зазначенням вимог та підстав такого звернення є реалізацією права на судовий захист та за своєю правовою природою є процесуальною дією, що зумовлює обов`язок суду розглянути спір із застосуванням до спірних правовідносин процесуального закону, чинного на дату звернення відповідної особи до суду та розгляду її позовних вимог.

Таким чином, норми ЦПК України підлягають застосуванню в редакції, чинній на час вчинення окремої процесуальної дії звернення прокурора з позовом до суду (16.01.2019).

Оскільки позовна заява відповідає вимогам статті 177 ЦПК України у редакції, чинній на 16.01.2019, підстав для подання прокурором до суду експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки та документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в сумі їх вартості, немає.

Також, суд звертає увагу на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Тобто визначення предмета і підстав позову є правом позивача, яке реалізується на його власний розсуд, а встановлення обґрунтованості позову обов`язком суду під час розгляду справи та ухвалення рішення, що узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постановах від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 41), від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц (пункт 49), від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (пункт 31.4), від 01.04.2020 у справі №520/13067/17 (пункт 71) .

Ураховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Любченко Т.С. про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 177, 187, 258-261, ч.2 ст.353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Любченко Т.С. про залишення без руху відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 12.09.2025 року.

Суддя Т.В. Шубочкіна