Справа №: 398/2393/25
провадження №: 2/398/1871/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" вересня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Петренко С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кокот А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляють адвокати Ісмайлова А.В. та Бугайченко Т.А., до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що у них є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Допомога відповідача мінлива. ОСОБА_2 має нормальний стан здоров`я, є молодою особою працездатного віку та не має на утриманні інших осіб. Тому просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, де вказав, що позивачем не надано жодного доказу щодо місця проживання дитини. В дійсності донька від народження постійно зареєстрована та проживає разом з ним по АДРЕСА_1 . Позивач є військовослужбовицею, тому саме він виконує переважну більшість обов`язків, пов`язаних з вихованням та утриманням дитини. Також зазначив, що вихованням дитини займається батько та бабуся, а мати в закладі не з`являлася. Він постійно супроводжує дитину при відвідуванні лікарів, проходженні медоглядів, виконанні щеплень, та забезпечує дитину продуктами харчування, одягом, взуттям, сплачує інші витрати на дитину. Враховуючи викладене, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем надано відповідь на відзив.

Сторони по справі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача адвокат Бугайченко Т.А. подала до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позивач на задоволенні позовних вимог наполягає.

Ухвалою суду від 05.05.2025 відкрито провадження у даній справі, яка розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначений на 29.05.2025.

Ухвалою суду від 02.07.2025 задоволено клопотання позивача, зобов`язано ГУ ДПС в Кіровоградській області надати довідку про доходи відповідача за період 2023-2025 роки.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками вказано: батько - ОСОБА_2 , матір - ОСОБА_1 , що підтверджується актовим записом № 372, складений 03.09.2020 Олександрійським міськрайонним відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно з довідки ОСББ «Три оселі» від 30.05.2025 Вих № 25, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період відсутності матері - ОСОБА_1 , перебувала під наглядом та на утриманні бабусі - ОСОБА_4 за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з 05 жовтня 2021 року.

На запит суду надійшла довідка ОСББ «Три оселі» від 01.09.2025 Вих № 70 про склад сім`ї, з якої вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки голови квартального комітету № 18 Кулікової Т.В. вих.№2249 від 08.09.2025, наданої на запит суду, зазначено про осіб, які фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 (власник), ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .

На запит суду надійшла інформація з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору ОСОБА_2 за період з січня 2023 р. по травень 2025 р.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд прийшов до висновку про те, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

З урахуванням вище зазначених обставин, а саме стану здоров`я відповідача, відсутності у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що саме цей розмір аліментів на дитину відповідає вимогам виваженості та справедливості, до того ж, відповідачем не надано жодних доказів щодо свого незадовільного майнового стану на теперішній час.

Доводи відповідача щодо місця реєстрації та проживання доньки від народження разом з ним не заслуговують на увагу, оскільки в довідках, наданих на запит суду, вказано, що дитина проживає разом з матір?ю, тому за нормами ст.ст. 180, 184 СК України, спосіб стягнення аліментів покладається на того з батьків, з ким проживає дитина, отже, в даному випадку на позивача, яка просить стягнути аліменти саме в частці від доходу батька.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям належний рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів саме у частці від доходів відповідача, суд задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць, виходячи з мінімального розміру заробітної плати, слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Оскільки судом задоволено позов, а позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст.141, 180-182,184, СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляють адвокати Ісмайлова А.В. та Бугайченко Т.А., до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 23.04.2025 року та до досягнення донькою ОСОБА_3 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15.09.2025 року.

Суддя С.Ю.ПЕТРЕНКО