Дата документу 12.09.2025
Справа № 334/4624/23
Провадження № 2/334/58/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання договору недійсним,

установив:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін

Первісний позивач ОСОБА_1 звернулась до суду (з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, остання від 25.07.2025 року, т. 3, а.с. 102-104) із вимогою про стягнення з відповідачів 242 297,40 грн. В обґрунтування своїх вимог вказала на те, що рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 29 серпня 2022 року у справі №334/6063/18, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року у справі №334/6063/18, договір найму житла від 12 грудня 2017 року було розірвано та виселено з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . В січні 2023 року ОСОБА_5 померла.

12 червня 2023 року рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 29 серпня 2022 року було виконано: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 добровільно виселились з квартири, про що були складені постанови про закінчення виконавчого провадження.

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2024 року у справі №334/6063/18 попередні судові рішення скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

11 листопада 2024 року сторони уклали угоду щодо повороту виконання судового рішення, якою ОСОБА_1 зобов`язалась здійснити поворот виконання рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 29 серпня 2022 року у справі №334/6063/18 у спосіб передання адвокатові Вельможку О.О. як представникові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ключів від квартири у строк до 15 листопада 2024 року.

13 листопада 2024 року, на виконання угоди від 11 листопада 2024 року, сторони склали акт приймання-передачі ключів та здійснення повороту виконання судового рішення, яким засвідчили факт передання ключів від квартири та надання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 безперешкодного доступу до квартири.

Таким чином, рішенням Верховного Суду дію договору найму житла від 12 грудня 2017 року відновлено, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надалі безперешкодно користувались квартирою на підставі вказаного договору, хоча від 01 січня 2018 року плату за користування жили приміщення не вносять. В період з 12 червня 2023 року по 12 листопада 2024 року вони квартирою не користувались.

Відповідно до договору найму житла та чинного законодавства у зв`язку з порушенням відповідачами умов договору найму жилого приміщення від 12 грудня 2017 року в частині внесення плати за користування жилим приміщенням з них належить до сплати:

- плата за користування жилим приміщенням з урахуванням індексації (пункти 4.2, 4.5 договору);

- 3% річних (стаття 625 Цивільного кодексу України);

- інфляційні втрати (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктами 4.1, 4.2, 4.5 договору найму житла за користування житловим приміщенням з наймодавця щомісяця справляється плата. Розмір плати за користування житловим приміщенням на перший місяць становить 1500,00 гривень, без ПДВ. За неповний календарний місяць користування розмір плати визначається пропорційно до кількості днів фактичного користування житловим приміщенням впродовж такого календарного місяця. Розмір плати за кожен наступний місяць користування житловим приміщенням визначається шляхом множення розміру плати за попередній місяць на офіційно визначений індекс інфляції (індекс споживчих цін) у попередньому місяці. Плата за користування житловим приміщенням вноситься щомісяця, не пізніше 25 числа наступного календарного місяця.

Відповідачі внесли плату за користування житловим приміщенням лише за грудень 2017 року і більше за користування квартирою на підставі договору найму не сплачували.

У червні 2023 року відповідачі користувались квартирою з 01 по 11 числа, тобто 11 днів. У листопаді 2024 року фактичне користування квартирою відповідачами тривало з 13 по 30 числа, тобто 18 днів. З липня 2023 року по жовтень 2024 року відповідачі не користувались квартирою взагалі. За липень 2025 року плата за користування квартирою розрахована за 25 днів (по 25 липня 2025 року включно).

Станом на 25 липня 2025 року заборгованість дорівнює: - з плати за користування житловим приміщенням з урахуванням індексації: 145922,69 гривень;- з 3% річних: 16863,52 гривень;- з інфляційних втрат: 79511,19 гривень, а разом: 145922,69+16863,52+79511,19=242297,40 (гривень).

Відповідач ОСОБА_6 у відзиві на позов заперечила проти позовних вимог у повному обсязі, вказавши на те, що основною підставою вищевказаного позову є нібито укладення між батьком позивачки ОСОБА_7 та ОСОБА_2 договору найму житла від 12.12.2017р. Відповідач ОСОБА_2 не підтверджує факту підписання даного договору, проте довести той факт, що на даному договорі від його імені підписалася інша особа не має можливості з огляду на малий обсяг писемних знаків, виконаних від його імені та повну відсутність вільних зразків почерку ОСОБА_2 у проміжок часу близький до 12.12.2017р.

ОСОБА_6 , в свою чергу, проживає за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_2 з 13.07.1999р., ніякий ОСОБА_7 ніякого приміщення їй у користування не передавав. Доказів тієї обставини, що так званий наймодавець по вказаному договору надав у користування ОСОБА_6 у безстрокове користування приміщення за адресою: АДРЕСА_2 до позову не додано.

Крім того, ОСОБА_6 ніколи не була членом сім`ї ОСОБА_2 , оскільки не мала з ним спільного побуту, та не була пов`язана з ним спільними правами та обов`язками. В них у кожного були свої окремі доходи у вигляді пенсії, вони свої доходи не об`єднували та спільних витрат не мали.

Відповідач ОСОБА_3 у відзиві на позов також заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши на те, що ОСОБА_3 , як і його донька - ОСОБА_4 не має жодних зобов`язань за вказаним договором найму, оскільки станом на 12.12.2017р. за місцем своєї реєстрації : АДРЕСА_2 вже не мешкав, а з 2014 року мешкав разом із своєю дружиною - ОСОБА_8 та їх дочкою за адресою: АДРЕСА_3 .

Доказів тієї обставини, що так званий наймодавець по вказаному договору надав у користування ОСОБА_3 , та його доньці - ОСОБА_4 у безстрокове користування приміщення за адресою : АДРЕСА_2 до позову не додано.

Крім того, ОСОБА_3 , як і його донька - ОСОБА_4 з 2014 р. не були членами сім`ї ОСОБА_2 , оскільки не мали з ним спільного побуту, та не були пов`язані з ним спільними правами та обов`язками. А у відповідності до умов договору лише члени сім`ї наймача мають якісь обов`язки перед наймодавцем.

Відповідачем ОСОБА_2 через свого представника адвоката Вельможка О.О. подана зустрічна позовна заява про визнання договору найму житла (квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 ), укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 12.12.2017р. недійсним. В обґрунтування своїх вимог, представник відповідача вказав на те, що ОСОБА_2 з дитинства має тяжку хворобу, а саме епілепсію та помірну деменцію, тобто слабоумство. Розумові здібності ОСОБА_2 обмежені. Також ОСОБА_2 знаходиться на обліку у лікаря-психіатра КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР за діагнозом: «Помірно виражена деменція внаслідок епілепсії». Питання про дієздатність ОСОБА_2 не вирішувалося, оскільки в побуті він може сам про себе подбати та отримує пенсію по інвалідності.

За поясненнями брата ОСОБА_2 (відповідача ОСОБА_3 ), його брат міг не читаючи і не розуміючи, що він написав чи підписав, підписати та написати, що завгодно якщо б йому пообіцяли алкоголь чи гроші на алкоголь, оскільки не здатний розуміти наслідки підписання ним документів.

Таким чином, договір житла від 12.12.2017р., якщо і був підписаний ОСОБА_2 , то є недійсним, оскільки ОСОБА_9 в наслідок свого стану здоров`я та своїх розумових здібностей не розумів наслідків своїх дій із підписання даного договору.

Ураховуючи вищенаведене, просив визнати договір найму недійсним на підставі статті 225 ЦК України.

II. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі

Ухвалою суду від 13.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.07.2023 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.01.2024 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізької філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків» Міністерства охорони здоров`я України, провадження у справі зупинене.

Ухвалою суду від 22.04.2024 року провадження у справі поновлене.

Ухвалою суду від 10.10.2024 року у справі призначена повторна судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам Дніпровської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України, провадження у справі зупинене.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року провадження у справі поновлене.

28.02.2025 року від адвоката Вельможка О.О. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із смертю співвідповідача за первісним позовом ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до залучення для участі у справі її правонаступника.

Ухвалою суду від 03.03.2025 року провадження у справі зупинене до визначення кола спадкоємців після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 23.05.2025 року провадження у справі поновлене.

Ухвалою суду від 07.08.2025 року закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні 04.09.2025 року.

У судовому засіданні, яке відбулось 04.09.2025 року оголошено перерву до 12.09.2025 року для виготовлення повного тексту судового рішення.

III. Фактичні обставини встановлені судом

12 грудня 2017 року ОСОБА_7 , як наймодавець, та ОСОБА_2 , як наймач, уклали договір найму житла, згідно з яким наймодавець передав наймачу у безстрокове користування житло квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 8-9).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору квартира передана наймачу та членам його сім`ї, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .

Згідно із п. 4.2 розмір плати за користування житловим приміщенням на перший місяць становить 1500,00 гривень, без ПДВ. За неповний календарний місяць користування розмір плати визначається пропорційно до кількості днів фактичного користування житловим приміщенням впродовж такого календарного місяця. Розмір плати за кожен наступний місяць користування житловим приміщенням визначається шляхом множення розміру плати за попередній місяць на офіційно визначений індекс інфляції (індекс споживчих цін) у попередньому місяці. Плата за користування житловим приміщенням вноситься щомісяця, не пізніше 25 числа наступного календарного місяця.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.03.2019 року право власності на квартиру, розташовану адресу . АДРЕСА_2 , перейшло до ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 7).

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 29 серпня 2022 року у справі №334/6063/18, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року у справі №334/6063/18, договір найму житла від 12 грудня 2017 року було розірвано та виселено з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . В січні 2023 року ОСОБА_5 померла.

12 червня 2023 року рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 29 серпня 2022 року було виконано: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 добровільно виселились з квартири, що підтверджується копією акту державного виконавця від 12.06.2023 року (т. 1, а.с. 26).

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2024 року у справі №334/6063/18 попередні судові рішення скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

11 листопада 2024 року сторони уклали угоду щодо повороту виконання судового рішення, якою ОСОБА_1 зобов`язалась здійснити поворот виконання рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 29 серпня 2022 року у справі №334/6063/18 у спосіб передання адвокатові Вельможку О.О. як представникові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ключів від квартири у строк до 15 листопада 2024 року.

13 листопада 2024 року, на виконання угоди від 11 листопада 2024 року, сторони склали акт приймання-передачі ключів та здійснення повороту виконання судового рішення, яким засвідчили факт передання ключів від квартири та надання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 безперешкодного доступу до квартири.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 03.04.2024 року №143 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час укладення договору найму житла 12.12.2017 року виявляв ознаки деменції внаслідок епілепсії. Тому, під час укладання договору найму, укладеного 12.12.2017 року, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 2 а.с. 15-31).

Згідно із висновком судово-психіатричного експерта від 07.01.2025 року №2-ц, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявляє психічний розлад у формі розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (наслідки перенесених травм головного мозку, епілепсія). За своїм психічним станом він міг розуміти значення своїх дій і керувати ними під час укладення договору найму житла 12.12.2017 року (т. 3, а.с. 28-32).

IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи

Положеннями статті 30 ЦК України закріплено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 36 ЦК України визначено, що суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Представник відповідачів у цій справі адвокат Вельможко О.О. стверджував, що відповідач ОСОБА_2 через свої захворювання не міг у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій, у зв`язку із чим судом призначені відповідні судово-психіатричні експертизи, висновки яких різняться у визначенні стану ОСОБА_2 .

За змістом норм статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У даній справі суд дійшов висновку про наявність підстав для відхилення висновку судово-психіатричної експертизи від 03.04.2024 року №143 та прийняття висновку судово-психіатричної експертизи від 07.01.2025 року №2-ц, за змістом якого ОСОБА_2 за своїм психічним станом міг розуміти значення своїх дій і керувати ними під час укладення договору найму житла 12.12.2017 року. Так, ОСОБА_2 для представництва своїх інтересів у цій справі укладений договір про надання правової допомоги із адвокатом Вельможком О.О., який за своєю правовою природою також є правочином, який також передбачає наявність як обов`язків, так і прав у сторін. Проте, сам адвокат Вельможко О.О. у своєму зустрічному позові стверджує, що зміг роз`яснити суть договору.

Також суд, враховує принцип добросовісності поведінки, який є загальноправовим принципом і вимагає від суб`єктів діяти чесно, сумлінно, розумно та відповідно до уявлень про честь і совість, поважаючи права та законні інтереси інших сторін, а також не зловживаючи своїми правами чи не діючи всупереч своїй попередній поведінці. Цей принцип знаходить своє відображення у Цивільному кодексі України та є стандартом поведінки у цивільних та інших правовідносинах

Судом встановлено, що між сторонами у справі існують численні судові спори, предметом яких є, у тому числі, правочини, які укладені ОСОБА_2 (договори позики, іпотеки, найму). Відтак, суд вважає, що інші члени сім`ї ОСОБА_2 вже тривалий час обізнані про те, що він від свого імені укладає суттєві правочини, але натомість не вчинили юридично значущих дій, направлених на захист його прав. У тому числі, не звертались ані до суду, ані до органу опіки та піклування для обмеження дієздатності ОСОБА_2 .

Мотивація, викладена у висновку судово-психіатричної експертизи від 07.01.2025 року №2-ц, на переконання суду є достатньо обґрунтованою для визначення дійсного стану ОСОБА_2 , а саме дійсне підтвердження наявності у нього певних психічних захворювань, які в цілому не перешкоджають йому розуміти значення своїх дій.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про безпідставність зустрічної позовної заяви про визнання договору найму житла (квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 ), укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 12.12.2017р. недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату..

Приписами статті 814 ЦК України закріплено, що у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Частиною третьою статті 815 ЦК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк (частина друга статті 763 ЦК України).

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 , як правонаступником ОСОБА_7 , та відповідачем ОСОБА_2 укладений та продовжує діяти договір найму квартири від 12.12.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 816 ЦК України у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов`язків щодо володіння та користування житлом.

Положеннями частини третьої названої статті закріплено, що якщо наймачами житла є кілька осіб, їхні обов`язки за договором найму житла є солідарними.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Відтак, суд, вирішуючи цей спір, керується саме вказаною презумпцією правомірності, укладеного між позивачем та відповідачем договору найму і його суттєвих умов, в тому числі, в частині визначення членів сім`ї основного наймача, які вказані у пункті 1.1 договору.

Згідно із приписами статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, твердження відповідача про те, що відповідач ОСОБА_3 не є членом сім`ї наймача ОСОБА_2 та не несе обов`язків щодо сплати коштів за користування майном відхиляються судом, адже на цю обставину посилається саме відповідач і, відповідно, саме він має довести таку обставину.

Натомість наявні матеріали справи, зокрема, акт державного виконавця від 12.06.2023 про виселення та судові рішення у справі №334/6003/18 спростовують вищевказані твердження відповідача ОСОБА_3 .

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою ст. 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення основної суми боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_6 та відсутності доказів наявності у неї правонаступників, провадження відносно неї підлягає закриттю, а заборгованість має бути стягнута солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач ОСОБА_2 є особою, якій встановлено 2 групу інвалідності, відтак судові витрати позивача в частині вимог до вказаного відповідача слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) суму боргу у розмірі 242 297 (двісті сорок дві тисячі двісті дев`яносто сім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 1 149(одна тисяча сто сорок дев`ять) гривень 28 копійок.

Компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 1 149(одна тисяча сто сорок дев`ять) гривень 28 копійок.

Провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання договору недійсним відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 12.09.2025 року.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін