Справа № 944/4708/24
Провадження №2/944/536/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Леньо Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м.Яворові, в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім?єю починаючи з 2017 року до дня його смерті та відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім?єю починаючи з 2017 року до дня його смерті та відкриття спадщини.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що 30 червня 1995 року позивач та його сім?я в складі: дружини - ОСОБА_3 , синів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і матері дружини - ОСОБА_6 приїхали в м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області в якості біженців з республіки Таджикистан, в якій йшла громадянська війна. 14 листопада 1995 року на спільному засіданні адміністрації та профспілки ЯДГХП «Сірка» було вирішено виділити сім?ї ОСОБА_1 малосімейну квартиру АДРЕСА_1 , в подальшому було виділено додаткову житлову площу квартиру АДРЕСА_2 .

11 лютого 1997 року ОСОБА_3 оформила опікунство над ОСОБА_7 , донькою її трагічно загиблої племінниці ОСОБА_8 . Лідія поселилась у вищезгадану квартиру. 12 серпня 1997 року ОСОБА_3 також оформила опікунство над ОСОБА_2 , сином її трагічно загиблої племінниці ОСОБА_8 . ОСОБА_9 поселився у вищезгадану квартиру.

20 квітня 2000 року квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 були приватизовані їх сім`єю на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_10 ( позивач), ОСОБА_3 (дружина позивача), ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13

ОСОБА_13 21.11.2006 був знятий з реєстраційного обліку в зв?язку, з перебуванням у слідчому ізоляторі за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 КК України. Відбувши покарання у 2013 році, ОСОБА_13 не повернувся додому, хоча його наполегливо просили повернутись. Свою відмову мотивував тим, що за час ув?язнення він захворів на відкриту форму туберкульозу, відтак не хотів наражати на небезпеку інших членів сім?ї, його захворюваність згодом підтвердилась. Натомість, ОСОБА_13 вирушив до своє сестри ОСОБА_14 , яка на той момент проживала в м.Дебальцеве Донецької області.

Після окупації м.Дебальцеве російськими військами в 2015 році, ОСОБА_13 цього ж року, виїхав на підконтрольну Україні територію та прибув до нас. Однак проживати з нами відмовлявся через загострення хвороби та тимчасово проживав один у м.Львові. Я з дружиною матеріально допомагали ОСОБА_15 в цей час неодноразово надсилали йому кошти на лікування та продукти, а також забезпечували і одягом. В 2017 році ОСОБА_9 нарешті повернувся додому та почав проживати з нами в нашій спільній квартирі АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 . ОСОБА_9 став на військовий облік та отримав паспорт. Повістка виконавчого комітету Новояворівської міської ради за 2017 рік про виклик ОСОБА_16 для отримання військового квитка, адресована саме за нашим спільним з ОСОБА_17 місцем проживання. При цьому ОСОБА_9 відмовлявся зареєструвати своє місце проживання з нами, розраховуючи отримати окреме житло як особа, що хворіє на відкриту форму туберкульозу.

В 2019-2020 роках стан здоров?я ОСОБА_15 значно погіршився і він був госпіталізований в Львівський обласний тубдиспансер, куди згодом неодноразово потрапляв на стаціонарне лікування. Нажаль, ОСОБА_9 так і не виздоровів від захворювання. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер. Позивач займався його похованням.

Отже, в день смерті ОСОБА_16 , відкрилась спадщина на належне йому майно, в т.ч. 1/8 частини квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 . Заповіту померлий не залишив. На момент смерті ОСОБА_16 в нього не було батьків, дружини та дітей, а отже спадкоємці першої черги за законом відсутні. В ОСОБА_16 , залишилась рідна (по матері) сестра ОСОБА_14 , яка є спадкоємець другої черги та проживає на території тимчасово окупованої Донецької області в м.Дебальцеве., остання заяви про прийняття спадщини в строк, встановлений ст.1270 ЦК України, не подала. Спадкоємців третьої черги не має.

З часу поселення ОСОБА_13 , до їх сім?ї в квартиру АДРЕСА_1 між ними склались відносин, які властиві сім?ї: ОСОБА_1 з дружиною дбали про ОСОБА_18 , займались його вихованням, здобуття ним освіти, підтримували його в тяжких життєвих ситуаціях, забезпечували його матеріальні потреби. Приймаючи у свою сім?ю ОСОБА_18 , який втратив маму і залишився сиротою позивач з дружиною щиро прагнули надати батьківське тепло та любов ОСОБА_15 , тому і ставились як до власної дитини. ОСОБА_9 також ставився до нас з повагою, допомагав у хатніх справах. В останні роки його життя, позивач займався його лікуванням, оскільки він задовго до смерті хворів на тяжку хворобу, туберкульоз легень, що і стало причиною смерті. Враховуючи, той факт, що позивач постійно проживав з ОСОБА_13 , на час відкриття спадщини у квартирі, яка є їх спільною власністю, та в силу дії імперативної норми ст.1268 ЦК України, є таким, що прийняв спадщину після ОСОБА_16 .

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Гуцал Л.І. з проханням оформити свідоцтво про право на спадщину як спадкоємцю померлого ОСОБА_16 , однак нотаріуса усно роз?яснив, що статус спадкоємця четвертої черги за законом має бути встановлений в судовому порядку.

Рішення суду про встановлення факту проживання із спадкодавцем, необхідне йому для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_16 , іншим чином встановити відповідний факт неможливо. Просить позовну заяву задовольнити та встановити факт, що має юридичне значення.

Ухвалою суду від 21.10.2024 прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 23.05.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач по справі не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслав до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак подав до суду заяву, відповідно до якого позовні вимоги не заперечує, просить розгляд справи проводити без їх участі на підставі наявних документів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частинами 4, 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.09.2025, є дата складення повного судового рішення 18.09.2025.

Дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, з рішення №96 від 12.08.1997 року виконавчого комітету неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено опікуна ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 від 20.04.2000 року належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_2 .

Згідно копії повістки для отримання військового квитка така скерована ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_6

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області у віці 35 років помер ОСОБА_2 .

30 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , однак йому було роз`яснено що ОСОБА_1 не входить до кола спадкоємців за законом.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

Згідно з довідки №213 від 09.07.2024 року, виданої ЦНАП Новояворівської міської ради, встановлено що, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_6 . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , похороном займався ОСОБА_1 за власні кошти.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_3 зазначено про те, що з часу поселення ОСОБА_13 , до їх сім?ї в квартиру АДРЕСА_1 між ними склались відносин, які властиві сім?ї: вона з чоловіком дбали про ОСОБА_18 , займались його вихованням, здобуття ним освіти, підтримували його в тяжких життєвих ситуаціях, забезпечували його матеріальні потреби. Приймаючи у свою сім?ю ОСОБА_18 , який втратив маму і залишився сиротою позивач з дружиною щиро прагнули надати батьківське тепло та любов ОСОБА_15 , тому і ставились як до власної дитини. ОСОБА_9 також ставився до нас з повагою, допомагав у хатніх справах. В останні роки його життя, позивач займався його лікуванням, оскільки він задовго до смерті хворів на тяжку хворобу, туберкульоз легень, що і стало причиною смерті.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з нормами статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) достеменно визначено, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п..

Отже, встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем для ОСОБА_1 має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення права на спадкування за законом.

У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі №694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті12, частини першої статті81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частин першої третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_6 . За цією ж адресою проживав та був зареєстрований померший ОСОБА_2 . Пояснення свідка підтверджують факт, що позивач здійснював догляд за хворою ОСОБА_2 , купував продукти, забезпечував ведення спільного господарства, відповідно вони мали спільний бюджет. Поховання померлого ОСОБА_2 також здійснювала позивачка.

Надавши оцінку поясненням сторін, свідкам, дослідженим доказам, суд дійшов висновку про наявність ознак сімейних стосунків між особами та про підтвердження обставин спільного проживання протягом понад 5 років.

Оскільки право на спадкування четвертою чергою спадкоємців пов`язується саме із підтвердженням факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а судом отримано підтвердження проживання осіб однією сім`єю у такий строк, тобто із наслідками, що виявляють належність до відповідної черги спадкування, суд, з огляду на існуючі обмеження у реалізації спадкових прав, вважає, що потрібно задовольнити заяву, встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме до дня смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Керуючись ст.3 СК України, ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 206, 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім?єю починаючи з 2017 року до дня його смерті та відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме що: ОСОБА_1 проживав разом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю починаючи з 2017 року до часу відкриття спадщини після його смерті за адресою: АДРЕСА_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач Новояворівська міська рада Яворівського району Львівської області, юридична адреса: вул.Т.Шевченка,2 м.Новояворівськ Львівської області. .

Суддя І.М. Матвіїв