ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2025 року м. Кропивницький

справа № 402/219/24

провадження № 22-ц/4809/232/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Магратій Яніна Василівна, на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2024 року та на додаткове рішення цього ж суду від 10 жовтня 2024 року (суддя Бондаренко А.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг».

Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 105681 грн. 82 коп, а також:

- грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку у сумі 19373 грн. 20 коп;

- 87179 грн. 40 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- моральну шкоду в розмірі 70000 грн;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» видати йому трудову книжку з належним записом про звільнення за власним бажанням на підставі частини1 статті 38 Кодексу законів про працю України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» за його заявою.

Обґрунтовуючи позовну заяву зазначив, що з 13.03.2013 працював на посаді Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг». 03.11.2022 звільнився з вказаної посади за власним бажанням. Вказав, що відповідач не розрахувався з ним при звільненні, внаслідок чого утворилась заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 105681 грн. 82 коп, компенсації за невикористану щорічну відпустку у сумі 19373 грн. 20 коп, у зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача вказані суми заборгованості та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року у розмірі 87179 грн. 40 коп. Також позивач просить зобов`язати відповідача видати йому трудову книжку, яку йому у день звільнення не було видано. Позивач зазначає, що вказаними порушеннями прав у галузі трудових відносин йому було спричинено моральні страждання, які він оцінює у 70000 грн. і просить стягнути з відповідача.

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 16657 (шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят сім) грн. 93 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку у сумі 9512 (дев`ять тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 40 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

У зобов`язанні Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» видати трудову книжку з належним записом про звільнення за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» за його заявою, і у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 133 (сто тридцять три) грн. 72 коп.

Додатковим рішенням від 10 жовтня 2024 року Ульяновський районний суд Кіровоградської області відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь 14000 грн витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та додаткове рішення скасувати, а позов задовольнити повністю. Послався на те, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу свого висновку про розмір заборгованості по зарплаті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023, яке не може бути приюдиційним для даної справи. Вказав, що не відповідає дійсності висновок суду про відсутність його на роботі у день звільнення та в інші дні, за які йому в табелі обліку робочого часу відображено відсутність на роботі. Зазначив, що позивачем дотримано всіх вимог чинного законодавства щодо порядку відшкодування витрат, пов`язаних з судовим розглядом даної справи, та вказав, що витрати за надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач з 13.03.2013 працював на посаді Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг». 03.11.2022 Наказом виконавчого директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» ОСОБА_1 був звільнений з вказаної посади за власною заявою.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов є частково обґрунтованим, зважаючи на досліджені в справі докази. Зокрема суд виходив з інформації про облік робочого часу позивача, що відображена у відповідних табелях обліку робочого часу, наданих відповідачем.

Суд також вважав доведеними, такими, що звільнені від доказування обставини, встановлені рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року в адміністративній справі №160/20463/23 щодо загальної суми заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 26170,33 грн, з яких 16657,93 грн заробітна плата, 9512,40 грн компенсація за невикористану відпустку працівника.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено наступну кількість відпрацьованих позивачем годин у розрахунковому періоді та відповідний порядок нарахування йому заробітної плати:

- розрахунковий період - 03.2022 р., кількість відпрацьованих днів/годин у розрахунковому періоді (у роб. дії./ у год.) - 22/175, сума нарахованої заробітної плати без урахування до вирахування обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) 15 000,00, сума грошових коштів яка підлягала сплаті заявнику з урахуванням утримання обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 12 075,68, сплачено за розрахунковий період (у грн.) -10 922,39, заборгованість Товариства на початок розрахункового періоду (у грн.) - 5 433,75;

- розрахунковий період - 04.2022 р., кількість відпрацьованих днів/годин у розрахунковому періоді (у роб. дії./ у год.) - 4/32, сума нарахованої заробітної плати без урахування до вирахування обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) 3 571,43, сума грошових коштів яка підлягала сплаті заявнику з урахуванням утримання обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 2 875,00, сплачено за розрахунковий період (у грн.) - 5 686,36, заборгованість Товариства на початок розрахункового періоду (у грн.) - 6 586,36;

- розрахунковий період - 05.2022 р., кількість відпрацьованих днів/годин у розрахунковому періоді (у роб. дії./ у год.) - 5/40, сума нарахованої заробітної плати без урахування до вирахування обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) 3 409,09, сума грошових коштів яка підлягала сплаті заявнику з урахуванням утримання обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 2 744,31, сплачено за розрахунковий період (у грн.) - 0,00, заборгованість Товариства на початок розрахункового періоду (у грн.) - 2 875,00;

- розрахунковий період - 06.2022 р., кількість відпрацьованих днів/годин у розрахунковому періоді (у роб. дії./ у год.) - 5/40, сума нарахованої заробітної плати без урахування до вирахування обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 3409,09, сума грошових коштів яка підлягала сплаті заявнику з урахуванням утримання обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 2 744,31, сплачено за розрахунковий період (у грн.) - 0,00, заборгованість Товариства на початок розрахункового періоду (у грн.) - 5 619,31;

- розрахунковий період - 07.2022 р., кількість відпрацьованих днів/годин у розрахунковому періоді (у роб. дії./ у год.) - 5/40, сума нарахованої заробітної плати без урахування до вирахування обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) 3 571,43, сума грошових коштів яка підлягала сплаті заявнику з урахуванням утримання обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 2 875,00, сплачено за розрахунковий період (у грн.) - 0,00, заборгованість Товариства на початок розрахункового періоду (у грн.) - 8 363,62;

- розрахунковий період - 08.2022 р., кількість відпрацьованих днів/годин у розрахунковому періоді (у роб. дії./ у год.) - 4/32, сума нарахованої заробітної плати без урахування до вирахування обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) 2 608,70, сума грошових коштів яка підлягала сплаті заявнику з урахуванням утримання обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 2 100,00, сплачено за розрахунковий період (у грн.) -0,00, заборгованість Товариства на початок розрахункового періоду (у грн.) - 11 238,62;

- розрахунковий період - 09.2022 р., кількість відпрацьованих днів/годин у розрахунковому періоді (у роб. дії./ у год.) - 5/40, сума нарахованої заробітної плати без урахування до вирахування обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) 3 409,09, сума грошових коштів яка підлягала сплаті заявнику з урахуванням утримання обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 2 744,31, сплачено за розрахунковий період (у грн.) - 0,00, заборгованість Товариства на початок розрахункового періоду (у грн.) - 13 338,62;

- розрахунковий період - 10.2022 р., кількість відпрацьованих днів/годин у розрахунковому періоді (у роб. дії./ у год.) - 1/8, сума нарахованої заробітної плати без урахування до вирахування обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 714,29, сума грошових коштів яка підлягала сплаті заявнику з урахуванням утримання обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 575,00, сплачено за розрахунковий період (у грн.) - 0,00, заборгованість Товариства на початок розрахункового періоду (у грн.) - 16 082,93;

- розрахунковий період - 11.2022 р., кількість відпрацьованих днів/годин у розрахунковому періоді (у роб. дії./ у год.) - 0/0, сума нарахованої заробітної плати без урахування до вирахування обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 0,00, сума грошових коштів яка підлягала сплаті заявнику з урахуванням утримання обов`язкових податків, зборів та платежів (у грн.) - 0,00, сплачено за розрахунковий період (у грн.) - 0,00, заборгованість Товариства на початок розрахункового періоду (у грн.) - 16 657,93.

В підсумку, нарахована заробітна плата за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року становить 16657.93 грн.

Дана інформація підтверджується наявними в справі Табелями обліку робочого часу (т.1 а.с.237-251), (т.2 а.с. 1-8).

Відповідач визнав вказану заборгованість.

Відповідно до статті 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються власником після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Строки та періодичність виплати заробітної плати працівникам закріплено статтею 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці». Зокрема, виплата заробітної плати здійснюється за фактично відпрацьований час на підставі табелю обліку робочого часу, який заповнюється за звітний місяць.

Щодо компенсації виплат за невикористану відпустку, то відповідних доказів про наявність у позивача 40 днів невикористаної щорічної відпустки суду не надано. Відповідач визнав наявність 24 днів невикористаної відпустки у позивача.

З огляду на це, відповідачем було нараховано компенсацію за невикористану щорічну відпустку тривалістю саме 24 календарних дні в розмірі 9 512,40 грн, яку було стягнуто судом.

Обґрунтовуючи відмову у стягненні середнього заробітку за час затримки в розрахунку, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не порушив вимоги КЗпП України щодо своєчасності проведення розрахунків з виплати заробітної плати та своєчасності сплати компенсації за невикористану відпустку.

Але такий висновок суду першої інстанції суперечить іншому висновку цього ж суду про наявність несплаченої заборгованості по заробітній платі в сумі 16657.93 грн та несплачені кошти за невикористану щорічну відпустку в розмірі 9 512,40 грн, які були стягнуті судом.

З огляду на вказане, висновок суду про відсутність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є суперечливим та безпідставним.

За змістом статті 117 КЗпП України середній заробіток за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на які працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника.

Встановивши, що при звільненні відповідач не розрахувався з позивачем в повному обсязі, колегія апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Позивач був звільнений з роботи 03.11.2022. При звільненні з ним не був проведений розрахунок більше ніж за шість місяців (180 днів).

Враховуючи, що середньоденна заробітна плата позивача за два повних місяці роботи складала 484,33 грн, сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 87179,40 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи, що в результаті порушення трудових прав при звільненні позивач зазнав моральної шкоди, а також ступінь моральних страждань позивача, колегія вважає, що сума, визначена судом першої інстанції в розмірі 5000 грн достатня для її відшкодування.

Суд першої інстанції залишив без задоволення позовну вимогу про зобов`язання відповідача повернути позивачу трудову книжку, яку не було видано йому при звільненні. При цьому суд обґрунтовував таку відмову втратою трудової книжки відповідачем.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.93 № 58, передбачає, що:

4.1. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати

працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї

записом про звільнення.

4.2. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то

власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому

поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання

трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

6.1. Якщо трудова книжка працівника загублена підприємством

внаслідок стихійного лиха або з інших причин, то йому видається

дублікат трудової книжки без стягнення її вартості.

З огляду на вказане, роботодавець, на зберіганні якого знаходиться трудова книжка працівника, має обов`язок належно зберігати її, видати її при звільненні працівника, а при втраті трудової книжки - видати дублікат із внесенням всіх необхідних записів.

Отже, враховуючи, що при звільненні ОСОБА_1 , трудова книжка йому не була видана з причин її втрати роботодавцем, саме на нього покладається обов`язок виготовити її дублікат і видати його позивачу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні та в частині відмови у зобов`язанні видати трудову книжку позивачу необхідно скасувати та ухвалити щодо цих вимог нове судове рішення.

Відмовляючи додатковим рішенням у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь 14000 грн витрат на правничу допомогу, суд встановив факт надання адвокатом Магратій Я.В. професійної правничої допомоги позивачу, вказаної в договорі, у вигляді наведених у акті робіт та прийняття вказаних послуг замовником. Разом з тим, суд послався на відсутність доказів оплати вказаних послуг, тому визнав недоведеним факт здійснення відповідних витрат позивачем.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Нормативно-правове регулювання, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу закріплено положеннями статті 137 ЦПК України

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, зважаючи на наведені положення законодавства, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи, що за результатами розгляду справи позов ОСОБА_1 задоволено лише частково, йому підлягають відшкодуванню витрати, понесені на правничу допомогу частково - пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Магратій Яніна Василівна, задовольнити частково.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2024 року в частині відмови у стягненні середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні та в частині відмови у зобов`язанні видати трудову книжку позивачу скасувати та ухвалити щодо цих вимог нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 87 179 грн 40 коп.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» видати трудову книжку ОСОБА_1 із належним записом про звільнення його за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2024 року скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Південний Буг» на користь ОСОБА_1 7000 грн витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.09.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич