Справа № 952/490/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2025 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Яценка Є.І.,

за участю секретаря судового засідання - Оданець С.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду сел. Зачепилівка Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Зачепилівська селищна рада Берестинського району Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: Зачепилівська селищна рада Берестинського району Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,в якій просить суд встановити факт, що він самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області 26.02.2016 року шлюб між ними розірвано. Вище вказаним рішенням суду місце проживання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з ним, а сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 залишено проживати з відповідачкою ОСОБА_2 . Відповідачка участі, як у вихованні так і в утриманні сина не приймає. Відповідачка фактично самоусунулася від виховання та утримання дитини, він є єдиним піклувальним сина який здійснює за ним постійний догляд, утримує його та займається його вихованням. Встановлення факту про самостійне виховання та утримання неповнолітнього сина породить для нього юридичні наслідки, зокрема у разі встановлення даного факту він не буде підлягати призову на військову службу під час мобілізації. Без встановлення даного факту він може бути в будь-який час мобілізований і дитина залишиться одна. У зв`язку з викладеним позивач просить суд постановити рішення про визнання самостійного виховання та здійснення догляду за дитиною.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, проте від нього надійшла до суду заява в якій він заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав заяву про слухання справи у його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи: служби у справах дітей Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області Товстоног Ю.М. надала заяву про слухання справи у її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч.1ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши заяви сторін, матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі судом встановлено, у відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьками останнього є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З копії рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 26.02.2016 року встановлено, що було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 який було зареєстровано 07.09.2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зачепилівського РУЮ у Харківській області, актовий запис № 35.

Згідно акту обстеження депутата Зачепилівської селищної ради Лисяк В.М. вбачається, що гр. ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно Довідки № 03.01-28/481 від 16.06.2025 секретаря Зачепилівської селищної ради С. Баки вбачається, що ОСОБА_3 1978 р.н., дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_3 2010 року народження.

Згідно характеристики учня 9- Б класу Комунального закладу « Зачепилівський ліцей» Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області ОСОБА_3 вбачається, що батько бере участь у вихованні дитини. Готовий до співпраці. Підтримує зв`язок зі школою, перебуває в батьківському чаті для комунцікації вчителя з батьківським колективом.

Відповідно характеристики виданої Комунальним підприємством Зачепилівське водопровідно- каналізаційне підприємство вбачається що ОСОБА_1 працює в КП Зачепилівське ВКП з березня 2001 року по тепершній час на посаді слюсара аварійно - відновлювальних робіт . Самостійно виховує неповнолітнього сина, утримує та піклується про дитину, забезпечує її потреби у харчуванні, навчанні та вихованні.

Відповідно до ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а також несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

На підставі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч.ч.1-3ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

На підставі ч.5 ст.150 СК передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За ч.1 ст.151 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч.ч.2,3ст.157 СК той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

На підставі ст.141 СК встановлюється рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За загальним правилом розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.180, ч.1 ст.181 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. При цьому визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини відповідно до ч.8 ст.7 СК та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства».

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

З огляду на зазначене, вбачається, що у справі, яка розглядається, наявний спір про право, зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Тобто факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22.

При цьому доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане із настанням обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22.

З наведених обставин у позові та які підтверджені матеріалами справи вбачається, що позивач зі своїм сином проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Після розлучення син проживає разом з батьком. По теперішній час участі у вихованні та утриманні сина відповідачка не приймає, не цікавиться його станом здоров`я, матеріально його не забезпечує.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду, така особа має право на відстрочку від мобілізації. Додатком 5 "Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу пі час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, для оформлення відстрочки за п. 4 ч. 1ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено надання ТЦК рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Подання заяви про оформлення відстрочки також необхідне у силу абз. 5 п. З ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", який передбачає звільнення з військової служби у воєнний час особи, яка має дитину віком до 18 років і самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду.

Таким чином, факт самостійного виховання ОСОБА_1 неповнолітнього сина підтверджується довідками відповідних органів, які маються в матеріалах справи.

Враховуючи встановлені судом обставини, з метою надання батьку більших повноважень з приводу виховання неповнолітнього сина, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідачки на користь позивача не вбачається.

Керуючись ч.6 ст. 259, ст.ст. 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Зачепилівська селищна рада Берестинського району Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.І.Яценко