Провадження № 2/202/2545/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 344/20511/24 за позовом

ОСОБА_1

до

Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

про розірвання договору банківського обслуговування та повернення коштів клієнту,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ "Акцент Банк", з вимогою визнати незаконним арешт її рахунку, розірвати договір, повернути кошти та відшкодувати моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.08.2023 позивачка відкрила рахунок в АТ "Акцент Банк". 12 жовтня 2024 року банк безпідставно наклав арешт на її рахунок із 53 500 грн, про що повідомив співробітник банку. Позивачка стверджує, що вона не є боржником і проти неї не відкрито виконавчих проваджень чи судових рішень, які б дозволяли арешт коштів. На її звернення банк відмовився надати будь-які документи, що підтверджують законність арешту, зокрема судове рішення або виконавче провадження. Блокуючи рахунок, банк висунув вимогу повернути 29 999 грн невідомому скаржнику, а пізніше сплатити 16 050 грн. Позивачка розцінює це як вимагання, оскільки банк не надав жодних законних підстав для таких платежів.

15 жовтня 2024 року ОСОБА_2 направила заяву про розірвання договору та закриття рахунку, але банк її проігнорував, посилаючись на "внутрішню перевірку", яка, за її словами, може тривати "вічно".

Позивачка посилається на низку статей Конституції та Цивільного кодексу України, а також Закону "Про банки і банківську діяльність" і Закону "Про виконавче провадження", які гарантують право вільного розпорядження власністю та обмежують можливості банку щодо блокування рахунків без відповідного рішення суду чи виконавчого провадження.

Крім того, позивачка заявляє, що через незаконне блокування рахунку вона залишилася без засобів до існування, не могла оплачувати житло, купувати продукти, що спричинило значні моральні та емоційні страждання, погіршення здоров`я та стрес. Вона оцінює свої страждання в 53 500 грн.

Позивачка вказує, що вона вичерпала всі досудові засоби врегулювання спору, включаючи звернення до банку з претензіями та запитами, а також скаргу до Національного банку України, який порадив звернутися до суду.

Просила визнати арешт на її рахунку НОМЕР_1 незаконним і зобов`язати банк зняти його, а також повернути їй 53 500 грн з рахунку; зобов`язати банк розірвати договір банківського обслуговування за її ініціативою, як це передбачено законодавством та самим договором; стягнути з банку 53 500 грн в якості моральної шкоди, а також 1211,20 грн судового збору та 10 000 грн витрат на правову допомогу.

17.03.2025 по справі відкрите спрощене позовне провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.

24.03.2025 представником відповідача АТ «Акцент-Банк» - Омельченком Є.В. поданий відзив, в якому зазначено, що банк заперечує проти позову, стверджуючи, що його дії були правомірними та відповідали умовам договору і законодавству. Причиною блокування рахунку є те, що банк зафіксував підозрілі операції, які мали ознаки шахрайства. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п. 3.3.25) та Постанови НБУ № 164, банк мав право зупинити видаткові операції на рахунку на період розслідування до 180 днів. Стверджує, що ОСОБА_1 використовувала свій особистий картковий рахунок для підприємницької діяльності, що заборонено згідно з Інструкцією НБУ № 492. Банк заявляє, що кошти надійшли від ОСОБА_3 , який звинувачує позивачку в шахрайських діях з купівлі-продажу криптовалюти, про що вже було відкрито поліцейське розслідування.

Банк просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 5 000 грн на відшкодування витрат банку на правову допомогу.

27.06.2025 представником відповідача АТ «Акцент-Банк» - Омельченком Є.В. подані додаткові пояснення, якими зазначено, що по клієнту ОСОБА_1 прийнято рішення щодо розірвання ділових відносин та виплачені всі кошти наявні у неї на рахунку.

14.08.2025 позивачем подана відповідь на відзив, якою позивачка спростовує аргументи банку та наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Позивачка підтверджує, що банк повернув їй 53 500 грн лише 5 травня 2025 року, але зазначає, що банк незаконно утримував ці кошти протягом шести місяців, ігноруючи її заяву про розірвання договору від 15 жовтня 2024 року. Стверджує, що банківський «Витяг із службового розслідування» є лише «легендою» і не містить жодних документальних підтверджень її вини. Вона посилається на презумпцію невинуватості та заявляє, що проти неї не було відкрито жодних кримінальних проваджень. Зазначає, що заблоковані кошти надійшли від ОСОБА_4 , а не від ОСОБА_3 , якого банк звинувачує у шахрайстві, тому вона не розуміє, яке відношення один платіж має до іншого. Наполягає на значних стражданнях, які вона пережила через дії банку, оскільки її, як внутрішньо переміщену особу, позбавили єдиних коштів для існування. Просить суд повністю задовольнити її позов, включаючи відшкодування моральної шкоди в розмірі 53 500 грн, а також стягнення судового збору та витрат на юридичні послуги.

Повідомлені судовими повістками, які доставлені до електронних кабінетів, що підтверджується відповідними довідками, позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, без участі сторін, так як про дату, час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент-Банк» з заявою про відкриття поточного рахунку. Рахунок було відкрито і йому присвоєно № НОМЕР_1 . До рахунку випущена платіжна картка «Зелена» № НОМЕР_2 .

Отже, 11.08.2023 між ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» укладено договір банківського обслуговування (в редакції станом на 01.08.2023), публічною частиною якого є Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені за посиланням https://a-bank.com.ua/terms (далі Умови та Правила), з якими ОСОБА_1 погодилась, що підтвердила накладенням свого електронного підпису.

07.10.2024 о 16:53 рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 поповнено на 29 999,00 грн, які надійшли з картки ОСОБА_3

07.10.2024 о 17:23 ОСОБА_3 звернувся до чату АТ «Акцент-Банк» зі скаргою на шахрайські дії з боку ОСОБА_1 , яка продавала криптовалюту, що підтверджується відповідним листування у чаті АТ «Акцент-Банку».

08.10.2024 за заявою ОСОБА_3 Сектором дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області зареєстроване кримінальне провадження №40000916. Попередня правова кваліфікація ч.1 ст.190 КК України.

12.10.2024 о 09:43 рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 поповнено на 53 500,00 грн, які надійшли з рахунку НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4

12.10.2024 дії по картці «Зелена» ОСОБА_1 обмежені до надання додаткової інформації.

15.10.2024 ОСОБА_1 подала до банку заяву про закриття рахунку та перерахування залишків коштів та претензію про розірвання договору, закриття рахунку та повернення грошових коштів.

16.10.2024 ОСОБА_1 надала АТ «Акцент-Банк» письмові пояснення у яких зазначила, що є фізичною особою-підприємцем і надає послуги з інтернет маркетингу. ОСОБА_3 замовив в неї послуги та оплатив їх 07.10.2024, а відтак сума 29 999,00 грн є прибутком від підприємницької діяльності. Просила банк розблокувати її картку, закрити усі її поточні рахунки та перерахувати залишок у сумі 53 500,00 грн на її рахунок в АТ «ПУМБ».

21.10.2024 ОСОБА_1 звернулася з запитом до банку у якому просила надати їй письмову відповідь на яких підставах був накладений арешт та надіслати їй підтверджуючий документ.

21.10.2024 ОСОБА_1 звернулася з запитом до банку у якому просила надати їй письмову відповідь чи був розірваний договір та закритий її поточний рахунок; по якій причині банк не розірвав договір; чому гроші у сумі 53 500,00 грн не були видані готівкою в день подання заяви про розірвання договору.

26.10.2024 ОСОБА_1 надала АТ «Акцент-Банк» письмові пояснення №2 у яких зазначила, що ОСОБА_3 повідомив банку неправдиву інформацію. Купівлі криптовалюти не було, але банк цього не перевірив та безпідставно продовжив блокувати її рахунок. Також повідомила банк про намір звертатися до суду за захистом своїх прав.

28.10.2024 АТ «А-Банк» надав відповідь на пояснення ОСОБА_1 у яких зазначив, що банком було зафіксовано підозрілі операції, які мають ознаки вчинення злочину, а тому банк скористався своїм правом на обмеження по рахунку. Для розблокування картки ОСОБА_1 необхідно погодитись на повернення коштів скаржнику або врегулювати питання зі скаржником за транзакцією 07.10.2024 о 16:53 в сумі 29 999,00 грн.

01.04.2025 банком було проведено службове розслідування та встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали місце правовідносини щодо купівлі-продажу криптовалюти; підтверджено використання ОСОБА_1 рахунку фізичної особи для проведення господарської діяльності та клієнтом порушено вимоги УіПу, прийнято рішення про розірвання договору. (висновок службового розслідування №Е.АВ.20.1.3.2/31_ Опер від 01.04.2025; витяг з кейсу ГЛМ №3, клієнт ОСОБА_1 )

05.05.2025 ОСОБА_1 готівкою видано 53 022,70 грн, що підтверджується випискою по картці від 23.06.2025.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. (абз. 1 ч.2 ст.1067 ЦК України)

Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (частина перша статті 1068 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Відповідно до п. 150 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затверджене Постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 164, Емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного платіжного інструменту, а також про вилучення платіжного інструменту за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне його використання та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності користувача виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором.

Відповідно до пункту 3.2.1. Умов та Правил клієнт зобов`язаний надавати документи та відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації, аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи та відомості, які витребує Банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. У разі ненадання клієнтом необхідних документів чи відомостей або умисного подання неправдивих відомостей про себе Банк відмовляє клієнтові в його обслуговуванні.

Відповідно до п. 3.3.25. Загальної частини Умов та правил надання банківських послуг (в редакції станом на 01.10.2024), які є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування, розташованих на офіційному сайті АТ «А-Банк» у мережі Інтернет, Банк, при наявності мотивованої підозри, щодо спроби/наявності шахрайських дій (у т.ч., але не виключно, з боку Клієнта Банку по відношенню до інших Клієнтів), має право на виконання наступного: 3.3.25.1. Провести: Опрацювання скарги (при наявності) - Банк зупиняє видаткові операції за рахунком Клієнта у випадку наявності інформації, що свідчить про можливість шахрайських дій, щодо заволодіння/спроби заволодіння грошовими коштами Клієнта. Такою інформацією може бути лист або заявка на ГЛШ Клієнта іншого Банку/Клієнта Банку про вчинення шахрайських дій та/або реєстрація в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань справи про шахрайські дії відносно Клієнта.

Зупинення операцій відбувається в день отримання Банком такої інформації шляхом блокування картки при наявності доступного залишку строком до 180 днів.

У п. 3.3.25.2 Умов та правил сторони погодили, що одним із етапів проведення перевірки банком є запит та аналіз документів, що підтверджують легітимність зарахувань на картки/рахунки клієнта по скаргам або за період перевірки (дублювання повідомлення на фінансову електронну пошту (при наявності) про необхідність подачі запитуваних документів у чат онлайн).

28 квітня 2020 року набув чинності Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», відповідно до Прикінцевих та перехідних положень якого статтю 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка регулювала обов`язок щодо ідентифікації клієнтів, виключено.

Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунками клієнта в разі виникнення мотивованих підозр у використанні банку для проведення незаконних операцій. (п.3.3.5)

У цій справі судом встановлено, що АТ «Акцент-Банк» не накладало арешт на рахунок ОСОБА_1 , як позивач стверджує у позові, а скориставшись правом, наданим п. 150 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, 3.3.25. Загальної частини Умов та правил надання банківських послуг, а 12.10.2024 зупинив видаткові операції за рахунком Клієнта шляхом блокування картки.

Згідно з положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З пояснень позивача ОСОБА_1 , які надані нею банку 16.10.2024, випливає, що у них вона зізнається у тому, що використовувала рахунок фізичної особи для ведення господарської діяльності, а саме надання маркетингових послуг як фізична особа-підприємець громадянину ОСОБА_3 .

Банком також суду було надано докази звернення до правоохоронних органів громадянином ОСОБА_5 щодо шахрайських дій відносно нього.

З урахуванням наведеного, суд погоджується із доводами банку про те, що позивачка використовувала свій рахунок, як фізичної особи, для ведення господарської діяльності, що є порушенням пункту 24 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, яка була чинною на час зупинення видаткових операцій, яким заборонялося використовувати поточні, платіжні рахунки фізичних осіб, що відкриваються для власних потреб, для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. За поточними, платіжними рахунками в національній валюті фізичних осіб-резидентів здійснюються платіжні операції відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов`язані зі здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності.

Отже, позивачкою було допущено порушення банківського законодавства, а саме режиму використання рахунків фізичної особи для ведення підприємницької діяльності. Саме це стало підставою для обмеження операцій та подальшої відмови від підтримання ділових відносин. Водночас, відмова від підтримання ділових відносин є підставою для обмеження позивачки в користуванні її рахунками, як фізичної особи, що в подальшому спонукало банк припинити ділові відносини шляхом розірвання договору та видачі ОСОБА_1 залишку з її рахунку готівкою.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 не довела порушення її прав та інтересів з боку АТ «Акцент-Банк», як і неправомірність дій з боку банку, а тому у задоволенні позову суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.10, 17, 18, 263, 265, 273, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою рішення, у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склав 15.09.2025.

Суддя АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО