Справа № 524/4022/24
Провадження №2/524/1109/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік К.В.

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника Шевченка С.М., відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В

У квітні 2024 року до суду звернувся адвокат Шевченко С.М. в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди. Зазначає, що

30.10.2023 року о 12 год. 45 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення із транспортним засобом «TOYOTA RAV4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП належний ОСОБА_1 транспортний засіб TOYOTA RAV4» реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука, за результатами розгляду адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, останнього визнано винним у порушенні п. 13.1 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Проведено авто товарознавчу експертизу за №183 від 13.12.2023, відповідно до висновків якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без врахування коефіцієнту фізичного зносу, заподіяного власнику автомобіля «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_2 становить 82465,15 грн. З урахуванням страхового відшкодування відповідач повинен сплатити 49 645, 14 (82465,15 - 32820,01) грн.

Крім того, внаслідок ДТП ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, оскільки по йому спричинена майнова шкода у розмірі, що є для нього значним та з 30.10.2023 він не має змоги відновити пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль до стану, у якому той знаходився перед ДТП, що кожен день йому нагадує про той неприємний інцидент, пов`язаний із пошкодженням транспортного засобу. Порушення його прав є також той факт, що йому відшкодовано менше ніж 50% від загальної суми, що необхідна йому для відновлення його автомобіля. Внаслідок спричиненої моральної шкоди, у позивача порушено нормальні життєві зв`язки, йому знадобилися додаткові зусилля для організації свого життя. Так, як постійно він переживав та продовжує переживати, що йому досі не відшкодували завданої шкоди. Через це в нього порушився сон, почалася тривожність та його мучать постійні переживання, що призвело до погіршення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань

Просив стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 49 645, 14грн., у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розгляду справи у розмірі 5 000 грн., та у повернення : витрат за проведення авто товарознавчого дослідження 2500 грн., сплати судового збору 1211,20 грн.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29.05.2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 49645,14 грн., моральну шкоду 10 000 грн. та у повернення сплачених судових витрат: витрати на професійну правничу допомогу 5 000 грн., витрати на оцінку завданого збитку у розмірі 2500 грн., у повернення сплаченого судового збору 1211,20 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.09.2024 року вищевказане заочне рішення скасовано і призначено справу до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін.

25.03.2025 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Репецьким В.О. подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем, оскільки на момент ДТП цивільно правова відповідальність відповідача застрахована відповідно до умов полісу ОСЦПВ НТЗ № ЕР-215911893, розмір страхової суми за заподіяння шкоди майну становить 160000 грн. Як зазначає сам позивач СК "ББС Іншуренс" здійснило виплату на його користь у розмірі 32 820,01 грн., таким чином, відповідно до умов договору страхування допустимий залишок розміру компенсації за заподіяну шкоду становить 127 179,99 грн. Позивачем на надано належних та допустимих доказів того, що розміру отриманої ним від СК «ББС Іншуренс" страхової виплати не вистачило для проведення відновлювального ремонту. Наданий в якості доказу висновок експерта, не є належним доказом, адже, на вирішення експерта не було поставлено питання вартості відновлювального ремонту. Крім того в експертному дослідженні не надано належної уваги участі автомобіля потерпілого і 3-х ДТВ які відбулися на території США та фактичному його стану на момент ДТП. Позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем моральних страждань та відповідно визначення їхнього розміру.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шевченко С.М. позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Репецький В.О. просять відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Позивач зауважив, що є пенсіонером та всі витрати необхідні для відновлення транспортного засобу ніс самостійно. Акцентував увагу на події ДТП та обіцянки винуватця відшкодувати шкоду.

Адвокат зазначає, що розмір шкоди визначений за мінусом коефіцієнту зносу автомобіля та вказані витрати за правовим висновком стягуються з страхової компанії. Наголошує, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована відповідно до умов полісу ОСЦПВ, а тому відшкодувати матеріальну шкоду повинна страхова компанія в межах ліміту відповідальності.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши експерта, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2023 року, приблизно о 12 год. 45 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення із транспортним засобом «TOYOTA RAV4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 03.11.2023 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

У вищевказаній постанові вказано, що, своїми діями відповідач у даній дорожній ситуації порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За висновком експерта №183 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження по заяві ОСОБА_1 від 13.12.2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA RAV4» реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок ДТП, яка сталася 30.10.2023 року, складає 40840,90 грн. з врахуванням ПДВ 20% на запасні частини, вартість відновлювального ремонту 82465,15 грн.

Відповідно до ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Оскільки на момент скоєння ДТП автомобіль відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР-215911893 від 25.07.2023 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MERCEDES-BENZ Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у Акціонерному товаристві «ББС-Іншуранс», то на вимогу потерпілого страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 32820,01 грн., згідно страхового акту від 21.12.2023 № 11291,1

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

Згідно ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У пункті 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Суд зазначає, що за загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада2003 року за № 1074/8395 із змінами (далі Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних норм законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

АТ «ББС-Іншуранс» на виконання зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР-215911893 від 25.07.2023 року виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 32820,01 грн. за вирахуванням ПДВ на запасні частини.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 та у постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Отже, ОСОБА_2 , як особа, яка винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Позивач просить суд стягнути на його користь у відшкодування матеріальної шкодиз ОСОБА_2 різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування у розмірі 49645,14 грн.

Сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, вина відповідача та отримання позивачем від страхової компанії суми страхового відшкодування у розмірі 32820,01 грн. Предметом спору є сума відшкодування майнової шкоди, яка не покриває витрати для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, з наданих позивачем доказів вбачається, що згідно висновка експерта №183 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження по заяві ОСОБА_1 від 13.12.2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA RAV4» реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок ДТП, яка сталася 30.10.2023 року, складає 40840,90 грн. з врахуванням ПДВ 20% на запасні частини, вартість відновлювального ремонту 82465,15 грн.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_4 підтвердив висновок транспортно-товарознавчого дослідження №183 та пояснив, що у вказаному висновку вартість матеріального збитку зазначена з врахуванням ПДВ 20% на запасні частини, вартість відновлювального ремонту зазначена у калькуляції ремонту після ДТП та врахована при визначенні матеріального збитку.

Суд вважає вказаний висновок обґрунтованим, оскільки в ньому значаться обрані методики та метод дослідження, приведені належні розрахунки та інші необхідні відомості, а сама оцінка матеріальної шкоди проведена з візуальним оглядом та з урахуванням пошкоджень автомобіля.

У висновку зазначено, що зовнішній візуальний огляд та перевірка технічного стану автомобіля проводились 12.12.2023 р. за адресою: АДРЕСА_1 та запропоновано взяти участь другій стороні ОСОБА_2 , який повідомлений листом від 07.12.2023 року, але на огляд не з`явився.

Крім того, висновок експерта містить зазначення, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт Сумцов С.С. попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок.

Отже, висновок судового експерта Сумцов С.С. № 16-24від 04.04.2024 р., відповідає вимогам закону та підзаконних нормативно-правових актів та є належним доказом розміру заподіяної матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 15.10.2024 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Репецького В.О. призначено по справі судову транспортно-товарознавчу експертизу,проведення якої доручено експертам Полтавського науково-дослідного експертно-крміналістичного центру МВС України, 36004, м. Полтава, пров. Рибальський, 8.

12.02.2025 року до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, оскільки автомобіль Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 не надано експертам для огляду.

Ухвалою суду від 07.05.2025 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Репецького В.О. призначити по справі судову транспортно-товарознавчу експертизу та транспортно-трасологічну експертизу,проведення яких доручено експертам Полтавського науково-дослідного експертно-крміналістичного центру МВС України, 36004, м. Полтава, пров. Рибальський, 8.

Ухвалою суду від 26.06.2025 року задоволено клопотання експерта надано для проведення комплексної транспортно-трасологічної та транспортно-товарознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 07.05.2025 року транспортні засоби: автомобіль марки Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 та Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_4 .

15.07.2025 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, оскільки за результатами проведеного технічного огляду встановлено, що автомобілі Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 та Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_4 відновлені після ДТП.

Висновок судового експерта ОСОБА_4 № 16-24від 04.04.2024 р., відповідає вимогам закону та підзаконних нормативно-правових актів та є належним доказом розміру заподіяної матеріальної шкоди. Інших звітів про оцінку чи експертних досліджень суду не надано.

За таких обставин, ОСОБА_1 правомірно пред`явив позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 30.10.2023 року

Разом з тим, оскільки у висновку експерта матеріальна шкода визначена з врахуванням ПДВ на запасні частини, а позивачем не надано доказів понесення фактичних витрат на відновлення автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення різниця між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту за вирахуванням ПДВ на запасні частини у розмірі 8020,89 грн.

Враховуючи, встановлені обставини і докази, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 має бути стягнуто суму матеріальної шкоди в розмірі 41 624,25 грн. (82465,15 - 32820,01 - 8020,89 = 41 624,25) грн.

З приводу вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У даній справі встановлено протиправність поведінки відповідача ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження майна позивача, що, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 просить відшкодувати завдану моральну шкоду, визначаючи розмір грошової компенсації у розмірі 10 000 грн. Позивач зазначає, що завдана йому моральна шкода полягає у душевних переживаннях пов`язаних із пошкодженням належного йому транспортного засобу, внаслідок чого він позбавився засобу пересування, змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що позначилось на його душевному стані та призвело до душевних страждань.

Беручи до уваги вищезазначені принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу, внаслідок чого дійсно був позбавлений нормального життєвого ритму, та враховуючи матеріальне становище позивача, те, що останній є пенсіонером, розмір матеріальних збитків, завданих ДТП є для нього суттєвим, а також, характер, обсяг, тривалість та глибину моральних страждань, які він переніс, тапозицію відповідача, який матеріальну шкоду не відшкодував, суд вважає, що розумним та справедливим буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

За приписами ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Шевченко С.М. укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до квитанції № 679982445 від 15.12.2024 року, виданої ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_1 , останній сплатив за правову допомогу адвоката 5000 грн. (а.с. 42).

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то витрати на правничу допомогу необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 4200 (84 % від заявлених вимог).

Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються: 1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні і документально підтвердженні витрати на оцінку завданого збитку у розмірі 2100 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог, так, як вказані витрати є необхідними для встановлення розміру майнової шкоди та її відшкодування.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1017,41 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 78, 81, 141, 263, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 41 624,25грн., моральну шкоду 10 000 грн. та у повернення сплачених судових витрат: витрати на професійну правничу допомогу 4200 грн., витрати на оцінку завданого збитку у розмірі 2100 грн., у повернення сплаченого судового збору 1017,41 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня складення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податкі НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_3 .

Суддя: Олена Предоляк