Справа № 464/3553/25
пр.№ 2/464/1766/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2025 Сихівський районний суд м.Львова в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Баурової Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 04200-07/2023 від 25.07.2023 в розмірі 20400 грн та понесених судових витрат.

Обґрунтовує позов тим, що 25.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 04200-07/2023 (в електронній формі), відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/термін, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору, а саме не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. 29.01.2024 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №29012024-1. Згідно вказаного договору, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до ОСОБА_1 . Вживались заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами. На поштову адресу боржника було відправлено претензію щодо сплати боргу, а також інформацію про заміну кредитора. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 20400 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 400 грн; заборгованість за відсотками 16400 грн. Просить позов задовольнити, стягнути вказану суму боргу та судові витрати.

Ухвалою від 29.05.2025 прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом учасників справи) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

20.06.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шелудько О.О. на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечила позовні вимоги. Покликається на те, що укладення електронного договору між позивачем та відповідачем не підтверджено. Відсутні докази, які підтверджують факт переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача на момент укладання договору факторингу кредитних зобов`язань, наявність витягу з реєстру боржників не свідчить про перехід прав вимоги до іншого кредитора, а також немає доказів того, що відповідач отримувала лист з повідомленням про перехід прав вимоги до правонаступника. Відсутній належний розрахунок заборгованості, позивачем не надано суду первинних документів щодо надання в кредит коштів, відсутні виписки за картковим рахунком відповідача. Також заперечує стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, яка є завищеною. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

04.07.2025 від представника позивача адвоката Усенка М.І. на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив (додаткові пояснення), позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити, а розгляд справи проводити у його відсутності.

18.07.2025 від представника відповідача адвоката Шелудько О.О. на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив (додаткові пояснення), позовні вимоги заперечив в повному обсязі. Додатково зазначила, що заявлена сума процентів до стягнення є неспіврозмірною до суми основного боргу, що суперечить принципам розумності та добросовісності, тому просить в позові відмовити. Заявою просить розглядати справу у її відсутності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, належно повідомлялися про дату розгляду справи, у відзиві позовні вимоги заперечили, просять в таких відмовити, розгляд справи проводити у їхню відсутність.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Установлено, що 25.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 04200-07/2023 (в електронній формі), відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/термін, що визначені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

З матеріалів справ вбачається, що вказаний договір є електронним і укладений відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з положеннями п. 7.6, п.7.7 вказаного вище договору про споживчий кредит, позичальник підтверджує, що позичальник ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті товариства.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір про споживчий кредит, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, зокрема, відповідно до п. 1.6 договору надається позичальнику грошові кошти в безготівковій формі, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, і згідно з п.1.4 договору сплатити проценти за користування кредитом. Сума кредиту становить 4000 грн. Розмір процентів становить 16400 грн. Кредит надається строком на 360 днів.

На підтвердження укладення кредитного договору позивач долучив правила надання коштів у позику, анкету-заяву, паспорт споживчого кредиту, договір про надання фінансового кредиту № 04200-07/2023, графік платежів за договором, розрахунок заборгованості.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, укладеним 25.07.2023, заборгованість становить 20400 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4000 грн; заборгованість за відсотками 16400 грн.

З витребуваної судом інформації АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку, на яку здійснено платіж у сумі 4000 грн, що свідчить про отримання відповідачем коштів та їх використання.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, доводи відповідача щодо не надання позивачем доказів укладення кредитного договору, невідповідності кредитних договорів вимогам Закону України «Про електронну комерцію», відсутності доказів нарахування коштів відповідачу, виписок з рахунку відповідача, первинних документів для укладення вказаних договорів, наведення фактів, що підтверджують перехід прав вимоги від первісного кредитора до позивача суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи міститься належні та допустимі докази укладення кредитного договору між сторонами, укладення договорів факторингу, надання позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів, а також порушення відповідачем кредитних зобов`язань.

29.01.2024 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №29012024-1. Згідно вказаного договору, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до ОСОБА_1 .

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки за Кредитним договором.

Доводи представника відповідача щодо відсутності кредитних зобов`язань відповідача перед позивачем, не надання суду первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту, доказів оформлення та укладання кредитного договору, відсутність доказів, які підтверджують факт переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача на момент укладання договору факторингу кредитних зобов`язань, неналежність як доказу витягу з реєстру боржників, доказів надання позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів та ін., суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи міститься належні та допустимі докази укладення кредитного договору між сторонами, укладення договору факторингу, надання позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів, а також порушення відповідачем кредитних зобов`язань.

Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, укладеним 25.07.2023, заборгованість за тілом кредиту - 4000 грн підлягають стягненню з відповідача.

Що стосується розміру процентів та порядок їх нарахування, котрий становить 16400 грн.

Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що вказана сума відсотків з огляду на сам розмір позики 4000 грн є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст.509 та ч. 1, 2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.

Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.3, ч. 3 ст.509та ч. 1-2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.

У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20.

Також відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі №902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Відповідно до п.8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 16400 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у 4000 грн. за договором №04200-07/2023, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру процентів за вказаним договором з 16400 грн. до 6000 грн.

При цьому слід наголосити, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не змогла ефективно здійснити свої права бути поінформованою про дійсні умови кредитування ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. А тому, на думку суду, укладення ОСОБА_1 договору №04200-07/2023 перетворюється на непомірний тягар для відповідача як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, задовольняючи частково позовні вимоги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (пропорційно 49% задоволеного позову) у розмірі 1186 грн 98 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2430 грн.

На підставі статей 525, 526, 527, 530, 610, 634, 639, 1048, 1054 ЦК України, керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 04200-07/2023 від 25.07.2023 в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту в розмірі 4000 грн, за відсотками в розмірі 6000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 1186 грн. 98 коп., витрати на професійну допомогу в розмірі 2430 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, 4-й поверх, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Текст рішення складено 11.09.2025.

Суддя О.Ю.Горбань