Справа №752/6865/25
Провадження №2/752/5135/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-понг», яке перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-понг» (далі - ТОВ «ФК «Пінг-понг») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.02.2020 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №1108494, на підставі якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним.

01.04.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 01/04, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників, в тому числі і відповідача за кредитним договором № 1108494 від 05.02.2020.

13.12.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» було укладено договір факторингу № 1/6, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» передає ТОВ «ФК «Пінг-Понг» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Пінг-Понг» приймає належні «ФК «Довіра та Гарантія» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників, в тому числі і відповідача за кредитним договором № 1108494 від 05.02.2020.

Позивач набув право вимоги за кредитним договором № 1108494 від 05.02.2020 до відповідача в сумі 23537,50 грн., з яких 9500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13037,50 грн. - заборгованість по відсоткам та 1000 грн. - заборгованість за комісією.

Спірний договір укладено з відповідачем в електронній формі на умовах публічної пропозиції (оферти) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України.

Просив стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість, витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн та витрати по сплаті судового збору.

25.03.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулася на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

05.02.2020 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №1108494, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» надало фінансовий кредит у розмірі 10000 грн. строком на 30 днів, тобто до 06.03.2020, які останній, зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування грошима в розмірі 1,50% в день, а також сплатити комісію у розмірі 1000 грн. (пп. 1.1. 1.2 1.3. 1.4. 1.5.1, 1.5.2., 1.6 кредитного договору від 05.02.2020 №1108494).

Відповідно до п. 2.3. кредитного договору від 05.02.2020 №1108494 позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку Заборгованості по кредиту. Можливі строки продовження та максимальні ставки комісії за продовження кредиту.

За наявності домовленості між Позичальником та Позикодавцем пролонгація може здійснюватися на інших умовах ніж передбачено цим пунктом.

Волевиявлення Позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п.6.14. Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п.2.5 Договору.

05.02.2020 ТОВ «Мілоан» переказало грошові кошти у розмірі 10000 грн. на рахунок № НОМЕР_1 , призначення платежу кошти згідно договору 1108494.

01.04.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 01/04, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників

Відповідно до витягу з додатку до вказаного договору ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийняло право вимоги зокрема відносно відповідача за договором від 05.02.2020 №1108494 на загальну суму заборгованості у розмірі 23537,50 грн., яка складається з заборгованості за тілом - 9500 грн, заборгованості за відсотками - 13037,50 грн. та заборгованість за комісією - 1000 грн.

13.12.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» було укладено договір факторингу № 1/6, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» передає ТОВ «ФК «Пінг-Понг» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Пінг-Понг» приймає належні «ФК «Довіра та Гарантія» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і відповідача за кредитним договором № 1606025 від 16.01.2020.

Відповідно до витягу з додатку до вказаного договору ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийняло право вимоги зокрема відносно відповідача за договором від 05.02.2020 №1108494 на загальну суму заборгованості у розмірі 23537,50 грн., яка складається з заборгованості за тілом - 9500 грн., заборгованості за відсотками - 13037,50 грн. та заборгованість за комісією - 1000 грн.

Позивачем на підтвердження своїх вимог було надано відомість ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за договором від 05.02.2020 №1108494, з якої вбачається, що 02.03.2020 відбулася сплата комісії за пролонгації у розмірі 500 грн., сплата тіла кредиту у розмірі 500 грн. та сплата процентів по кредиту у розмірі 980 грн.

01.07.2025 ТОВ «ФК «Пінг-понг» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс».

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений кредитний договір, форма якого відповідає вимогам чинного ЦК України, та досягнуто згоди щодо його істотних умов.

Також встановлено, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за укладеним договором виконав, на відміну від позичальника, який своєчасно до встановленого графіку не повертав платежі в строк та розмірі, визначених умовами кредитного договору, тобто не виконував свої зобов`язання належним чином, що призвело до виникнення заборгованості.

Будь-яких доказів про повне або часткове спростування позовних вимог відповідачем не надано.

Відтак, за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми процентів за користування кредитом до 06.03.2020, а також вчинення дій щодо сплати комісії за пролонгацію строку кредитування, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено пп. 2.3. кредитного договору.

За таких обставин, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивач до якого перейшло право вимоги за кредитним договором №1108494 від 05.02.2020 обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача заборгованість, розмір якої становить 23537,50 грн., з яких 9500 грн. - тіло кредиту, 13037,50 грн. - проценти за користування кредитом та 1000 грн. - комісія, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 6000 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Загалом сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 8422,40 грн. (6000 грн. + 2422,40 грн.= 8422,40 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за кредитним договором №1108494 від 05.02.2020 у розмірі 23537 (двадцять три тисячі п`ятсот тридцять сім) грн. 50 коп. та судові витрати в розмірі 8422 (вісім тисяч чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», місцезнаходження: м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення складене 17.09.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова