РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Мушкета О.О.

за участю секретаря судового засідання Тивонюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніцивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа- ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення фату постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що починаючи з 2001 року, погіршився стан здоров`я його матері, у неї виявили онкологічне захворювання, і останні місяці перед смертю вона потребувала постійного стороннього догляду, тому він у квітні 2005 року звільнився з роботи і по день її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав разом з матір`ю за місцем її реєстрації у квартирі по АДРЕСА_1 , та в подальшому здійснив поховання матері.

Після її смерті відкрилась спадщина за законом на належне їй на праві приватної власності майно, а саме 38/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_2 , та належав їй на підставі договору дарування від 12.12.1997 року.

Зазначив, що у матері він був єдиним сином. Його бабуся ОСОБА_4 , будучи матір`ю покійної і спадкоємцем першої черги, спадщину не прийняла, оскільки проживала окремо за місцем своєї реєстрації у належному на праві часткової приватної власності житловому будинку по АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 бабуся померла, спадкоємцем її майна є її онука ОСОБА_2 , якій бабуся заповіла належну їй частину житлового будинку.

Вказує, що він будучи єдиним спадкоємцем, має право на спадкування належного їй на праві приватної власності майна, проте постановою приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Богдан І.Г від 21.08.2025 року йому відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої матері ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що він не надав відповідні документи, що підтверджують факт проживання постійно із спадкодавцем та не подав нотаріусу відповідно заяву про прийняття спадщини та пропустив строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Також вказує, що встановлення факту спільного проживання з матір`ю на час відкриття спадщини йому необхідно для підтвердження того, що він прийняв спадщину і відповідно для оформлення спадщини на частину житлового будинку по АДРЕСА_2 , яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 .

Посилаючись на вищезазначені обставини, просив встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час відкриття спадщини, у квартирі АДРЕСА_1 , прийнявши після її смерті спадщину за законом.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечень по суті заяви не має та не заперечує щодо встановлення даного факту судом.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир Волинський Володимир Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області.

Після її смерті відкрилась спадщина у виді 38/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії договору дарування, посвідченого 12.12.1997 року державним нотаріусом Володимир Волинської державної нотаріальної контори Олейник А.П., ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла у дар 38/100 частин житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 .

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 08.11.2021 року Володимир Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів).

Відповідно до заповіту, посвідченого 02.04.2019 року приватним нотаріусом Володимир Волинського міського нотаріального округу Гордійчуком Б.І., ОСОБА_4 усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, а також все те що за законом вона митиме право, заповідала своїй онуці ОСОБА_2 .

Документами про родинні відносини, а саме: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22.10.1980 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу підтверджується, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 .

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_2 , довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 , з 30.11.2016 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник ОСОБА_1 як спадкоємець за законом на спадкове майно, після смерті матері ОСОБА_3 звернулася із відповідною заявою до нотаріуса. Постановою приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Богдан І.Г від 21.08.2025 року йому відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої матері ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що він не надав відповідні документи, що підтверджують факт проживання постійно із спадкодавцем та не подав нотаріусу відповідно заяву про прийняття спадщини та пропустив строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно письмових заяв свідка ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , заявник ОСОБА_1 проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 .Мати заявника останні роки свого життя хворіла і потребувала лікування та сторонньої допомоги, тому заявник піклувався про неї, здійснював за нею догляд, а також поховав свою матір.

З трудової книжки заявника ОСОБА_1 видно, що він звільнений з останнього місця роботи у квітні 2005 року.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини..

Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з матір`ю на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину.

Керуючись ст.ст.5,6,10,263-265,315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа- ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійного проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час відкриття спадщини, у квартирі АДРЕСА_1 , прийнявши після її смерті спадщину за законом.

На рішення може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр МУШКЕТ