Справа № 206/5113/25
Провадження № 2-з/206/31/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Глущенко Н.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 0543 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 0543 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Разом з позовною заявою, ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення її позову шляхом накладення арешту на автомобіль «KIA NIRO» 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 заборонивши останній відчуження даного автомобіля у будь-який спосіб та вивезення його за межі України.

Необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 0543/2024/4403589 від 27 березня 2024 року, укладеного в ТСЦ МВС № 0543 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 0543 поновити реєстрацію транспортного засобу, як спільного майна подружжя на ОСОБА_2 .

Вказує на те, що у період шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , вони за спільні кошти подружжя, придбали транспортний засіб електромобіль «KIA NIRO» 2019 року випуску, який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 27 березня 2024 року в ТСЦ МВС № 0543 було здійснено переоформлення вказаного транспортного засобу за договором купівлі-продажу № 0543/2024/4403589 на іншу особу ОСОБА_3 (матір ОСОБА_2 ). Позивач ОСОБА_1 , як одна зі сторін шлюбу, не надавала нотаріально посвідченої згоди на укладення даного договору та на відчуження спільного майна. У зв`язку з тим, що позивач оскаржує договір купівлі-продажу № 0543/2024/4403589 від 27 березня 2024 року, укладений в ТСЦ МВС № 0543 про продаж транспортного засобу «KIA NIRO» 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , як спільного майна подружжя, тому вона вважає за необхідне постановити ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль «KIA NIRO» 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та зареєстрований за ОСОБА_3 з забороною відчуження його у будь-який спосіб та вивезення автомобіля за межі України. Наразі існують обставини, які вказують на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 , які можуть унеможливити захист її прав, свобод та інтересів без вжиття необхідних заходів. У разі не вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони відчуження автомобіля «KIA NIRO» 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , можливе його подальше відчуження, що призведе до неможливості виконати рішення суду та унеможливить здійснення компенсації заподіяної шкоди позивачеві.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приписами ч.1 ст.153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З відповіді ГСЦ МВС в Дніпропетровській та Запорізькій областях № 1241 на адвокатський запит вбачається, що 01 грудня 2023 року електроавтомобіль «KIA NIRO» 2019 року випуску був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 . 27 березня 2024 року на підставі договору купівлі-продажу № 0543/2024/4403589 від 27 березня 2024 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вказаний транспортний засіб було перереєстровано в ТСЦ МВС № 0543 на ОСОБА_3 .

З відповіді РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях на адвокатський запит № 31/31 від 18 квітня 2025 року встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 21 квітня 2025 року транспортний засіб марки «KIA NIRO» 2019 року випуску перебуває у власності ОСОБА_3 .

Предметом позовної заяви є визнання недійсним договору купівлі-продажу № 0543/2024/4403589 від 27 березня 2024 року, укладеного через ТСЦ МВС № 0543 між ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з того, що умовою застосування заходів для забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновлювати шляхом вчинення певних дій.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Заявником належним чином обґрунтована наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у майбутньому, оскільки ОСОБА_3 , за твердженнями наведеними у заяві про забезпечення позову, може вчинити дії щодо відчуження вказаного транспортного засобу на користь третіх осіб, який є предметом спору у даній справі.

Отже, оскільки між сторонами дійсно виник спір стосовно майна, яке за твердженням заявниці набуте у період шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , сторона вважає, що набуте майно є спільним майном подружжя і вона має право на частку в спільному майні, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки підстав для заборони вивезення автомобіля за межі України, за умов накладення арешту на нього не існує.

Окрім цього, такі вжиті судом заходи забезпечення позову є заходами тимчасового характеру, узгоджуються з предметом та підставами позову, не порушують права будь-яких осіб на володіння та користування спірним майном, а лише встановлюють заборону на його розпорядження на користь третіх осіб на час розгляду цій справи судом.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 149 - 154, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 0543 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною вчиняти дії пов`язані з відчуженням у будь який спосіб автомобіля марки «KIA NIRO» 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_3 , до вирішення спору по суті.

В іншій частині заяви відмовити.

Відповідно до ч. 1ст. 157 ЦПК України, ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Головуючий суддя: Кушнірчук Р.О.