Справа № 375/1834/25
Провадження № 2/375/904/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року

Рокитнянський районний суд Київської області в складі головуючого судді Антипенка В.П..,

за участю:

секретаря судового засідання Голованової В. А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договорами позики,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2025 ОСОБА_1 звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором позики на загальну суму 1500 доларів США, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення позики у визначений строк. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що року ОСОБА_2 під розписку позичково отримав від неї кошти у розмірі 1000 доларів США, які по першій вимозі забов`язався віддати.

19.04.2022 ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з проханням позичити ще 500 (п`ятсот) доларів США. Розпискою від 19.04.2022 року ОСОБА_2 отримав у позику в ОСОБА_1 ще 500 (п`ятсот) доларів США, та зобов`язався віддати по першій вимозі.

03.01.2025 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 лист вимогу з проханням повернути 1500 ( тисяча п`ятсот ) доларів США.

ОСОБА_1 свої зобов`язання виконала передавши ОСОБА_2 у позику кошти у розмірі 1500 доларів США. ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, через що утворилась заборгованість у розмірі 1500 доларів США.

Борг за договором позики залишився неповернутим, а тому, у позивача не має іншого виходу, ніж звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 31.07.2025 провадження по справі було відкрито та постановлено справу слухати за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (п.1 ч. 8 ст 128 ЦПК України), заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до розписки від 27.01.2021 року, відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача у позику грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які по першій вимозі зобов`язався віддати.

Відповідно до розписки від 19.04.2022, відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача у позику грошові кошти в сумі 500 доларів США, які по першій вимозі зобов`язався віддати.

03.01.2025 позивачем на адресу відповідача було складено листа-вимогу, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 позичила Литвину «одну тисячу п`ятсот тисяч доларів (1,500 тисяч доларів). Прошу кошти повернути».

У матеріалах справи також міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було направлене ОСОБА_2 , яке нам отримано особисто 09.01.2025.

У встановлений строк відповідач позику не повернув, в результаті чого між сторонами виник спір, для вирішення якого позивач звернувся до суду з позовом.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Норми права, застосовані судом при вирішенні спору

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. (ст. 1047 ЦК України)

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України)

Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. (ст. 1051 ЦК України)

Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. (ст. 545 ЦК України)

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Щодо позики суд зазначає таке.

Дослідивши зміст розписок, суд встановив, що гроші були фактично передані позичальнику, про що зазначено ним у самих розписках та засвідчено його підписом.

У судовому засіданні позивач підтвердив, а відповідач не надав заперечень проти того, що розписки про отримання коштів у позику написана власноручно відповідачем.

Крім того, відповідач не скористався своїм правом оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором, (ч.1 ст. 1051 ЦК України).

За таких обставин, з урахуванням пояснень сторін, проаналізувавши зміст наданих позивачем розписок, у суду не виникає обгрунтованих сумнівів у тому, що між сторонами виникли відносини позики.

Щодо того, чи виник у позичальника обов`язок повернути позику, суд зазначає таке.

За змістом розписок, строк виконання зобов`язання про повернення коштів визначений сторонами «по першій вимозі». За таких обставин позивач повинен надати докази того, що така вимога була пред`явлена відповідачу.

Позивач стверджує, що вимога від 03.01.2025 була напрвалена ОСОБА_2 поштовим відправленням з повідомленням про вручення, яке було вручене 09.01.2025.

Однак у матеріалах справи відсутні докази того, що у поштовому відправленні була саме ця вимога. Такий факт може бути підтверджено описом поштового вкладення, або іншими належними доказами.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачкою не підтверджено належними доказами факту пред`явлення вимоги відповідачу про повернення позики, що є обов`язковою умовою відповідно до змісту досягнутих домовленостей між сторонами.

Крім того, зі змісту листа-вимоги від 03.01.2025 не вбачається коли були позичені кошти ОСОБА_2 , у валюті якої країни, кому їх необхідно повернути, сума повернення також є суперечливою за змістом вимоги.

Отже у позові слід відмовити повністю, оскільки позивачем не доведено факту вручення вимоги про повернення коштів та, відповідно, настання строку повернення позики.

У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договорами позики, відмовитиповністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя В. П. Антипенко