Дата документу 17.09.2025 Справа № 331/5427/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/5427/21
Провадження №22-ц/807/1813/25
Головуючий в 1-й інстанції Антоненко М.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Подліянової Г.С., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2025 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Олександрівського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності.

28 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Згідно з пред`явленим 01 жовтня 2021 року позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 просив суд: визнати договір дарування від 13.12.2019 p., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Саламатовою М.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2404, недійсним; визнати договір купівлі-продажу квартири від 17.08.2020 p., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., реєстраційний № 1159, недійсним; припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,13 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності/довічної власності: 37785329, яке ОСОБА_3 здобув на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2020 p., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 1159.

Після первинного звернення позивача 01.10.2021 р. до суду з позовом змінились фактичні обставини справи, а саме - 17.01.2023 р. ухвалою Запорізького апеляційного суду по справі № 331/5507/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, у справу № 331/5507/19 на стадії апеляційного розгляду справи залучені правонаступники померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі законного представника ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Оскільки у разі визнання договору дарування та договору купівлі-продажу недійсними, в силу приписів ч.1 ст. 216 УК України, ОСОБА_3 як сторона договору купівлі-продажу втрачає право власності на квартиру АДРЕСА_1 , відповідно спадкоємці померлого ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) набувають право власності по частці вказаної квартири, і як наслідок предмет позову підлягає зміні і вимоги позову мають виглядати наступним чином:

1) про визнання договору дарування недійсним;

2) про визнання договору купівлі-продажу недійсним;

3) про скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,13 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, яке відповідач ОСОБА_3 здобув на підставі договору купівлі-продажу, який підлягає визнанню в судовому порядку недійсним, з одночасним визнанням права власності та проведенням державної реєстрації такого права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,13 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 за спадкоємцями померлого ОСОБА_6 - за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках кожному, по 1/2 частки квартири.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2025 року, відмовлено у прийнятті до спільного розгляду заяви про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності.

Повернуто позивачу ОСОБА_1 заяву про зміну предмета позову у цивільній справі № 331/5427/21 з додатками.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивач відповідно до вимог ч.4 ст. 49 ЦПК України має право на зміну предмету позову при новому розгляді справи у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, при цьому факт зміни таких фактичних обставин визнається судом.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у прийнятті до спільного розгляду заяви про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності, суд першої інстанції виходив з того, що зміна фактичних обставин справи сталася не після закінчення підготовчого засідання при первісному розгляді справи - 09.02.2023 р., як вимагає ч. 4 ст.49 ЦПК України, а до його закінчення - 17.01.2023 року, тобто зміст та обґрунтування заяви про зміну предмету позову не відповідає вимогам Закону. Питання спадкування та встановлення спадкового майна у спадкоємців ОСОБА_6 фактично призводить до виникнення нового предмета позову, тобто нової матеріально-правової вимоги, а також нової підстави позову (нових обставин та норм права в обґрунтування нового предмета позову).

Однак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

У статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція)).

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц).

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом та просив суд:

- визнати недійсним договір дарування від 13 грудня 2019 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Саламатовою М. В., зареєстрований в реєстрі за номером 2404;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 17 серпня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д. Д., зареєстрований в реєстрі за номером 1159;

- припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , яке ОСОБА_3 набув на підставі вказаного договору купівлі-продажу.

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя рішенням від 29 травня 2023 року, яке Запорізький апеляційний суд постановою від 20 грудня 2023 року залишив без змін, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Верховний Суд постановою від 17 липня 2024 року у задоволенні клопотання представника - адвоката Бабенко Г. О. про закриття касаційного провадження відмовив.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 грудня 2023 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції. Однією із підстав скасування вказаних рішень є незалучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_6 .

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмета позову із зазначенням правонаступників ОСОБА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у якості відповідачів.

Згідно з ч. 4 ст.49 ЦПК України, у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею. Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Згідно з ухвалою від 13.11.2024 р., суд залучив до участі у даній цивільній справі у якості співвідповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є правонаступниками відповідача ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що надає співвідповідачам процесуальні можливості захистити свої права в межах заявлених ОСОБА_1 вимог про визнання недійсними договору дарування від 13.12.2019 p., договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2020 p., припинення права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що зміна предмета позову при новому розгляді справи пов`язана із зміною фактичних обставин справи, а саме залучення до участі у справі співвідповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є правонаступниками відповідача ОСОБА_6 , та необхідністю захисту прав позивача у зв`язку зі зміною вказаних обставин.

Зміна предмета позову виражена у конкретизації наслідків припинення права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 та визнання недійсним договору дарування від 13 грудня 2019 року, тобто предмет позову не стільки змінюється за своїм змістом, скільки приймає більш завершене визначення у зв`язку із залученням співвідповідачів.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Отже, відмова у прийнятті до спільного розгляду заяви про зміну предмета позову у цій цивільній справі з формальних підстав порушення строку подачі такої заяви матиме наслідком порушення права особи на справедливий судовий розгляд, гарантоване параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що, повернувши вказану заяву позивачу, суд першої інстанції порушив їх право на доступ до правосуддя.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.259,367,374,379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2025 року у цій справі скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 17 вересня 2025 року.

Головуючий: С.В. Кухар

Судді: Г.С. Подліянова

О.З. Поляков