Справа № 303/9094/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 вересня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василечко Анатолій Васильович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2025 року, ухвалене головуючою суддею Курах Л.В., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

встановив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , вона являється власником транспортного засобу «DAF FT XF», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно з постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.04.2024 по справі № 303/3507/24, 17 квітня 2024 року о 07 годині 45 хвилин ОСОБА_1 на 774 км автодороги М-06, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в порушення вимог пункту 14. 6.а Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306), перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та скоїв зіткнення з транспортним засобом «КІА Соренто» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку, який у свою чергу по інерції здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «DAF FT XF» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідач визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постанова набула законної сили 07.05.2024 року.

Згідно звіту №50.24 про оцінку розміру матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу (КТ3), встановлено, величина розміру матеріального збитку заподіяного власнику КТ3 DAF FT XF реєстраційний номер НОМЕР_5 складає 423 993, 50 грн з урахуванням ПДВ 20%.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №CA10218 встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН».

У зв`язку з чим позивач звернулася до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування. 27.09.2024 у ОСОБА_2 було здійснено страхову виплату ТДВ «СК «ГАРДІАН» в розмірі 159 950,00 гривень, однак відповідно до звіту про оцінку майна від 17 квітня 2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику КТ3 DAF FT XF, реєстраційний номер НОМЕР_5 становить 423 993,50 гривень.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 просила суд стягнути на її користь суму в розмірі 264 043,50 гривень як різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою відповідно до ст. 1194 ЦК України.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 179 244,80 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1.792,44 гривень.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василечко А.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вказує, що позивачем всупереч вимог закону, не надано висновку експерта, яким встановлено розмір збитків завданих позивачу. Однак, судом першої інстанції вирішено справу без доказів фактичного розміру завданого збитку.

Крім того вказує, що транспортний засіб, що належить ОСОБА_2 відновлений, а тому розмір відшкодування повинен встановлюватися документами станції технічного обслуговування, а не на підставі звіту про оцінку матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу. При цьому наданий позивачем звіт втратив чинність 17.10.2024 (6 місяців з дня складання). Вважає, що у звіті використана максимальна оцінка розміру матеріального збитку заподіяного позивачу.

Зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки доказам відповідача, а саме відомостям про вартість запчастин в мережі Інтернет. Різниця між вказаним цінами та зазначеними оцінювачем у звіті становить 471 197,49 грн, що відповідно завищує розмір матеріального збитку.

Вважає, що позивачем не надано належних доказів на підставі яких можливо встановити розмір шкоди завданої ОСОБА_2 , а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У дане судове засідання з`явилась адвокат Василечко А.В., яка діє в інтересах ОСОБА_4 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Про розгляд без участі свого довірителя не заперечувала.

Адвокат Біловар Б.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_2 , повідомлений про судове засідання шляхом надіслання електронної повістки на його офіційну електронну адресу, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа від 29.08.2025 (а.с.213).

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що 17 квітня 2024 року о 07 годині 45 хвилин ОСОБА_1 на 774 км автодороги М-06, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в порушення вимог пункту 14. 6.а Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306), перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та скоїв зіткнення з транспортним засобом «КІА Соренто» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку, який у свою чергу по інерції здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «DAF FT XF» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно із постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 303/3507/24 від 25.04.2024 року відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постанова набула законної сили 07.05.2024 року (а.с. 13-14).

Відповідно до звіту №50.24 про оцінку розміру матеріального збитку, заподіяного власнику КТ3 DAF FT XF реєстраційний номер НОМЕР_5 , внаслідок ДТП становить 423 993, 50 грн. (чотириста двадцять три тисячі дев?ятсот дев?яносто три грн 50 копійок з урахуванням ПДВ 20%). (а.с.122-163).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована ТДВ «СК «ГАРДІАН» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №CA10218 (а.с.57).

27.09.2024 року позивачу було здійснено виплату ТДВ «СК «ГАРДІАН» в розмірі 159 950,00 гривень (а.с.60).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до п.9.1 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За приписами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За правилами абз.2 п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У відповідності до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту.

У доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем всупереч вимог закону, не надано висновку експерта, яким встановлено розмір збитків завданих позивачу. Однак, судом першої інстанції вирішено справу без доказів фактичного розміру завданого збитку.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами з огляду на наступне.

Відповідно до звіту №50.24 про оцінку розміру матеріального збитку, заподіяного власнику КТ3 DAF FT XF реєстраційний номер НОМЕР_5 , внаслідок ДТП становить 423 993, 50 грн. (з урахуванням ПДВ 20%).

Такий звіт було здійснено страховою компанією, а у разі якщо особа не погоджується зі звітом зробленим страховиком, то така особа може замовити авто-товарознавчу експертизу у незалежного експерта.

Відповідно до п. 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У випадку, якщо відповідач не згідний з сумою відшкодування, яка визначена звітом №50.24, то такий мав надати суду докази, які підтверджують його доводи щодо невідповідності суми відшкодування встановленої звітом та дійсною сумою.

Посилання на вартість запчастин з мережі Інтернет не доводить неправильності визначення суми матеріального відшкодування, оскільки тільки експерт може надати офіційну та незалежну оцінку вартості запчастин.

Таким чином, позивачем надано суду докази щодо встановленого розміру збитків, які відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Слід погодитись з доводами суду першої інстанції, що чинним законодавством, зокрема Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом ФДМ України та МЮ України від 24.11.2003 №142/5/2092 (із змінами), не передбачено строку чинності здійсненої оцінки заподіяної внаслідок ДТП шкоди.

Тобто, доводи відповідача в цій частині слід вважати спростованими.

Однак, апеляційний суд проаналізувавши матеріали справи дійшов до висновку щодо наявності процесуальних порушень допущених судом першої інстанції під час розгляду справи.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року провадження позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 у своїй заяві від 16.12.2024 просив суд проводити розгляд за правилами загального позовного провадження, оскільки ціна позову становить більше 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції керувався старою редакцією ЦПК України, а саме до моменту внесення змін у ЦПК України від 19.07.2024, оскільки до внесення змін п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачав, що малозначними є справи з ціною позову до 250 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Вже з моменту прийняття змін до ЦПК з 19.07.2024 почала діяти нова редакція вищезгаданої норми, яка передбачає, що малозначними є справи з ціною позову до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 3 028 гривень.

Ціна позову заявлена ОСОБА_2 становить суму 264 043,50 гривень, що значно перевищує встановлений п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ліміт для малозначних справ (80 х 3 028 = 242 240 гривень).

Таким чином, суд першої інстанції не звернув увагу на вказане та розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, суд першої інстанції не допустив порушень матеріального права та вирішив справу по суті правильно, однак враховуючи вищезазначені процесуальні порушення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1792,44 гривні за подання позовної заяви.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 12, 81, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василечко Анатолій Васильович, задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2025 року, скасувати та ухвалити в справі судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 грошові кошти у розмірі 179 244,80 гривні шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати у розмірі 1 792,44 гривні судового збору за подання позовної заяви.

У задоволенні решти розміру завданої шкоди, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: