ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 752/8318/23

провадження № 61-7536св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі»,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року у складі судді Машкевич К. В. та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Мережко М. В., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») про зобов`язання вчинити дії, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 05 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 206, якою заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі неоплати або оплати не в повному обсязі.

30 квітня 2023 року, повернувшись з передмістя, позивачка виявила повідомлення «про відключення побутового споживача» від 29 квітня 2023 року за підписом представника відповідача без зазначення прізвища, ім`я, по-батькові та посади. Після чого було з`ясовано, що квартира відключена від електропостачання.

Під час огляду електрощитової виявлено зрізані від електролічильника, а також від силового вимикача контакти, хоча місце де встановлений електролічильник закрито навісним замком ОСББ.

Про вказану подію повідомлено Національну поліцію та зареєстровано матеріали до ЄО № 14958.

ОСОБА_1 зазначала, що такі події призвели до сильного стресу та вона опинилася в розпачі, оскільки квартира, яка їй належить, обладнана електроплитою, інших альтернативних джерел електроенергії, на яких можливо нагріти чай та приготувати їжу, в квартирі немає. Також у побуті використовувався холодильник, який без електропостачання не працює, що унеможливлює зберігання продуктів харчування.

Вказувала, що напередодні повномасштабного вторгнення росії до України вона відсторонена від роботи та не має доходів. Також на утриманні має сина з інвалідністю, який навчається у школі.

Вказувала, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 листопада 2013 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Додатковим рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2016 року стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_1 114,70 грн судового збору.

Вказане рішення залишається невиконаним, відтак позивачка вважає, що у відповідності статті 6 Європейської конвенції з прав людини є підстави для стягнення судового збору у розмірі 114,70 грн та моральної шкоди.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила:

- захистити права людини та громадянина України ОСОБА_1 під час введення на території України воєнного стану, шляхом зобов`язання ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відновити постачання електричної енергії в квартиру АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмірі 114,70 грн;

- стягнути з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди за умисне ігнорування та невиконання судових рішень України у розмірі 3 000,00 Євро.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Зобов`язано ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відновити постачання електричної енергії в квартиру АДРЕСА_1 . Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн моральної шкоди. Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на користь держави 5 368,00 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції врахував, що позивачкою вживалися позасудові заходи для захисту своїх порушених прав, зокрема шляхом звернення до Кабінету Міністрів України щодо відновлення електропостачання, за результатами розгляду якого Державною інспекцією енергетичного нагляду України надано відповідь від 20 червня 2023 року, зі змісту якої вбачається, що Управлінням було надіслано лист з відповідними рекомендаціями на адресу оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» щодо відновлення електропостачання до квартири на безоплатній основі з відновленням схеми живлення квартири, та в подальшому дотримуватись порядку припинення та відновлення електричної енергії споживачу відповідно вимог ПРРЕЕ та КСР.

Суд першої інстанції вказав, що попередження про припинення електропостачання від 10 січня 2022 року № 3/01/5/Л-666 направлено на адресу позивачки відповідно до списку згрупованих поштових відправлень від 17 січня 2022 року. Водночас, матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачкою вказаного попередження про припинення електропостачання. Тобто, докази про попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення в матеріалах справи відсутні.

Окрім цього, суд першої інстанції вказав, що відповідач не звертався до суду з позовом про стягнення з позивача спірної заборгованості за спожиту електричну енергію за період до 01 січня 2019 року.

Стягнувши з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн, суд першої інстанції погодився з твердженнями позивачки щодо того, що припинення електропостачання до її житла привело до негативних наслідків для неї та її життя, її родини та визначив розмір моральної шкоди, який, на думку суду, є достатнім та співмірним завданим позивачці моральним стражданням.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» задоволено частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року в оскарженій частині щодо стягнення з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди змінено, зменшено розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на користь ОСОБА_1 з 20 000,00 грн до 4 000,00 грн.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року в частині стягнення з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на користь держави 5 368,00 грн змінено, зменшено розмір судового збору з 5 368,00 грн до 2 147,20 грн. В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відновити постачання електричної енергії, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу в цій частині необхідно залишити без задоволення.

Водночас, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди та ухвалюючи нове судове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд зазначив, що районний суд дійшов правильного висновку про правильно установив наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Разом з цим, апеляційний суд дійшов висновку, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди 20 000,00 грн не відповідає вимогам розумності та справедливості, є завищеним, а сума 4 000,00 грн є достатньою для відновлення втрат немайнового характеру.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи

У травні 2024 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду міста Києва

від 11 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 рокуу вищезазначеній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Безпосередньо у касаційній скарзі заявником викладені клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 стосовно заборони припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Посилання судів на постанову Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 заявник вважає помилковими, оскільки первинне відключення відбулося 23 лютого 2022 року, тобто до набрання чинності зазначеної постанови. Натомість, на думку заявника, дія постанови поширюється на борги, які виникли після 24 лютого 2022 року.

Вважає, що судами не взято до уваги, що одержання позивачкою надісланої кореспонденції перебуває поза сферою контролю ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Наголошує, що відповідно до пункту 7.5 ПРРЕЕ ОСОБА_1 вважається такою, що отримала попередження про припинення електропостачання від 23 січня 2022 року.

Зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки стягнув відшкодування моральної шкоди завданої відповідачем внаслідок відключення позивачки від електропостачання. Водночас, позивачкою заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000,00 євро за умисне ігнорування та невиконання судових рішень України.

Окрім того, відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтями 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику», Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ, ПКЕЕН, які не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання з постачання електричної енергії.

Відзиви на касаційну скаргу станом на час розгляду справи Верховним Судом не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 23 травня 2024 року касаційна скарга ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» передана на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України), витребувано матеріали справи № 752/8318/23 із Голосіївського районного суду міста Києва та встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу. Відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року.

У листопаді 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи № 752/8318/23.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачем електричної енергії.

ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електроенергії.

17 січня 2022 року на поштову адресу ОСОБА_1 направлено попередження про припинення електропостачання від 10 січня 2022 року № 3/01/5/Л-666, яким повідомлено, що станом на 01 січня 2022 року за обліковим рахунком НОМЕР_1 існує заборгованість за електричну енергію, спожиту до 01 січня 2019 року, у розмірі 1 650,29 грн. Попереджено, що у разі непогашення заборгованості ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» буде змушене припинити електропостачання помешкання, починаючи з 08 год 00 хв 01 лютого 2022 року до 30 червня 2022 року.

23 лютого 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 , припинено електропостачання, у зв`язку із заборгованістю до 01 січня 2019 року перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», що підтверджується нарядом-допуском № 16331.

29 квітня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що відповідачем припинено подачу електричної енергії згідно пункту 11.5.2 Кодексу систем розподілу у зв`язку з виявленням несанкціонованого відновлення електроживлення після раніше проведеного відключення. Відновлення подачі електроенергії буде проведено після оплати заборгованості та додаткового рахунку по оплаті витрат на повторне підключення.

Відповідно до даних наряду-допуску від 29 квітня 2023 року № 19516 убачається, що бригаді доручено відключити від клемника лічильника фазний провід за адресою: АДРЕСА_2 , о/р НОМЕР_1 , споживач ОСОБА_1 у зв`язку із заборгованістю до 01 січня 2019 року перед ДТЕК КЕМ.

Відповідно до даних інформації за о/р № НОМЕР_2 , споживач ОСОБА_1 значиться як «абонент відключений (з 23 лютого 2022 року)».

Згідно з листом Державної інспекції енергетичного нагляду України від 20 червня 2023 року № 7/5.4-1647-23 убачається, що у зв`язку із самовільним підключенням до електричних мереж без дозволу електропостачальника після відключення, ОСР здійснювало повторні відключення квартири від електричних мереж за нарядами від 10 квітня 2023 року № 16955 та від 29 квітня 2023 року № 19516.

Правове регулювання та мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ).

Відповідно до підпункту 3 пункту 5.1.1. ПРРЕЕ оператор системи має право проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії.

Згідно з положеннями пункту 8.2.5. ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.

Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 1 пункту 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи.

Згідно з пунктом 7.6. ПРРЕЕ припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи без попередження споживача після оформлення у встановленому цими Правилами порядку акта про порушення у разі , зокрема, самовільного підключення споживачем струмоприймачів або приєднання струмоприймачів поза засобами комерційного обліку.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).

Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.

У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.

Пунктом 11.5.2 Кодексу систем розподілу визначено випадки припинення розподілу електричної енергії. Зокрема відповідно до абзацу 5 підпункту 3 за ініціативою ОСР припиняється розподіл електричної енергії у разі несанкціоноване відновлення електроживлення Користувача (споживача електричної енергії).

Суди попередніх інстанцій при задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відновити постачання електричної енергії за адресою позивачки виходили із того, що докази про попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення в матеріалах справи відсутні, зокрема попередження про припинення електропостачання від 10 січня 2022 року № 3/01/5/Л-666 направлено на адресу ОСОБА_1 , однак відомостей про отримання нею вказаного попередження про припинення електропостачання матеріали справи не містять, а будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду відповідачем надано не було.

Крім того, судом першої інстанції досліджено в судовому засіданні оригінали квитанцій про оплату послуг електричної енергії за період з листопада 2013 року до 21 грудня 2018 року, та встановлено наявність спірних правовідносин щодо нарахування та оплати послуг електропостачання. Однак, відповідач не звертався до суду з позовом про стягнення з позивача спірної заборгованості за спожиту електричну енергію за період до 01 січня 2019 року.

З урахуванням вказаного, встановивши факт неправомірного припинення відповідачем електропостачання з 29 квітня 2023 року за адресою позивачки, суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився апеляційний суд, правильно застосував норми ПРРЕЕі дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх правових підстав для зобов`язання відновити постачання електричної енергії.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із таким обґрунтованим висновком судів першої та апеляційної інстанції, оскільки це підтверджується установленими судами обставинами та матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги відповідача про належне виконання ним вимог ПРРЕЕ щодо направлення попередження про припинення електропостачання зводяться до переоцінки встановлених судами обставин і незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду. Тому такі доводи відхиляються.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Задовольняючи частково вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив зі змісту позовної заяви, в якому позивачка вказувала про настання негативних наслідків для неї та її родини, порушенням звичного побуту у зв`язку із діями відповідача щодо припинення електропостачання.

Встановивши при цьому, що вказівка в прохальній частині позову на відшкодування моральної шкоди за умисне ігнорування та невиконання судових рішень України не суперечить доводам позову щодо обставин, з якими позивачка пов`язує завдання їй моральної шкоди.

У постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року в справі № 725/1670/18 (провадження № 61-9128св19) зазначено, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

У справі, що переглядається суд першої інстанції встановив, що відповідач неправомірно відключив постачання електричної енергії до помешкання ОСОБА_1 , остання довела обставини того, що припинення електропостачання до її житла призвело до негативних наслідків, суттєво порушено звичний побут, змусило її докладати зусиль для організації свого життя в умовах відсутності електричної енергії для забезпечення необхідного рівня побутових умов, що призвело до моральних страждань, доказів на спростування відсутності вини у завданні збитків відповідач не надав.

Апеляційний суд, встановивши, що позивачці завдано моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано зменшив розмір грошової компенсації моральної шкоди з 20 000,00 до 4 000 грн.

Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що висновки судів щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 не відповідають нормам матеріального права, зокрема статтям 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику», Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ, ПКЕЕН, оскільки такі доводи ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права.

Перевіряючи доводи касаційної скарги про те, що суди неправильно застосували постанову Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206, оскільки первинне відключення відбулося 23 лютого 2022 року, тобто до набрання чинності зазначеної постанови, Верховний Суд виходить з такого.

05 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 206, яка набрала чинності 06 березня 2022 року.

В первинній редакції Постанови № 206, яка була чинна на момент припинення електропостачання позивачці, пунктом 1 було установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги;

припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

При цьому пункт 2 Постанови № 206 передбачав, що постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Верховний Суд вважає помилковими доводи відповідача про те, що оскільки Постанова № 206 набрала чинності з 24 лютого 2022 року, то і заборона припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли у зв`язку з заборгованістю, яка утворилася після 24 лютого 2022 року.

Кабінет Міністрів України, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», з 24 лютого 2022 року встановив тимчасову, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, заборону, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

При цьому, вказана тимчасова заборона передбачена Постановою № 206 в її первинній редакції не визначала часових обмежень утворення боргу.

За наведених обставин, Верховний Суд зазначає, що Постанова № 206, в редакції від 05 березня 2022 року, має пряму дію у часі, оскільки її норми поширюються на суспільні відносини, які виникли після набрання нею чинності, а також суспільні відносини, які виникли до набрання нею чинності, але які не були врегульовані враховуючи особливості правового статусу воєнного стану, та продовжують існувати на момент набрання нею чинності. Такими суспільними відносинами є припинення надання житлово-комунальних послуг у зв`язку з заборгованістю, яка утворилася до 24 лютого 2022 року.

Відтак, у контексті підстави касаційного оскарження судового рішення, зазначеної заявником у змісті касаційної скарги (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм Постанови № 206 стосовно заборони припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі), така не знайшла підтвердження під час касаційного провадження і виключає можливість скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційних скарг

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи, змістом оскаржуваних судових рішень, зводяться до незгоди з висновками судів, переоцінки доказів у справі, що в силу приписів статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, чи ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і незгоді з ухваленими рішеннями суду про часткове задоволення позову.

ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Верховний Суд, застосувавши правило частини третьої статті 401 ЦПК України, вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані рішення судів - без змін.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає. Витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник