Справа № 486/774/25
УХВАЛА

про залишення відзиву без розгляду

12.09.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Шавлуташвілі Г.Т., Дзюбенко Л.П.

представника третьої особи Нестеренко І.В.

представника третьої особи Дубаневич О.З.

представника третьої особи Бондаренко Д.О.

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Південноукраїнська міська рада, Управління охорони здоров`я Південноукраїнської міської ради, Національне агентство з питань запобігання корупції, Первинна профспілкова організація Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраївської об`єднаної організації профспілки працівників атомної енергетики та промисловості України, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що порушене стороною перед судом

19 серпня 2025 року відповідач направив до суду через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , у якому паралельно заявив клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку для подання відзиву.

Обґрунтовуючи причини пропуску вказаного строку, заявник, зокрема, посилався на те, що директор КНП «ЮМБЛ» Лупов С.І. є єдиним, хто має доступ до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», однак, у період з 02 по 20 червня 2025 року він знаходився у щорічній відпустці.

Але під час відпустки, у період з 12 по 27 червня 2025 року, знаходився на лікарняному, через що приступив до виконання своїх обов`язків лише 30 червня 2025 року.

Відповідно, директор отримав ухвалу судді Арбузинського районного суду Миколаївської області про відкриття провадження у справі, якою було встановлено 15 денний строк для подання відзиву, лише 30 червня 2025 року, однак, вже з 16 липня 2025 року знову перебував на лікарняному.

Одночасно заявник просив суд врахувати об`єм позовної заяви та доданих до неї документів та час, що необхідний для складання письмового відзиву та збирання доказів на спростування тверджень позивача.

З цим представники позивача в судовому засіданні просили клопотання задовольнити, уточнивши про технічну помилку стосовно прохання «продовжити» строк, замість «поновити» його.

Позиція учасників справи

Сторона позивача

Позивач та її представник, звісно, що заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись, зокрема, на значний пропуск відповідачем установленого судом процесуального строку для подання відзиву за відсутності об`єктивних причин для цього.

Вказали, що відповідач вчасно отримував процесуальні документи у справі, достеменно обізнаний із її матеріалами, подавав заяви і клопотання, а тому мав достатньо часу для підготовки відзиву. Натомість подав відзив майже через два місяці після спливу установленого для цього строку.

Тому позивач у своєму запереченні від 20 серпня 2025 року, яке вона із своїм представником повністю підтримали в судовому засіданні, просила залишити клопотання відповідача про поновлення процесуального строку без розгляду.

Представники третіх осіб без самостійних вимог

Представник Південноукраїнської міської ради вважала за можливе задовольнити заявлене стороною відповідача клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву.

Представник Первинної профспілкової організації КНП «ЮМБЛ» вважав за можливе поновити відповідачу процесуальний строк для подання відзиву з метою забезпечення повноти судового розгляду.

Представник Національного агентства з питань запобігання корупції поклався на розсуд суду.

Установлені фактичні обставини із даного питання

- позивач подала позов до суду 01 травня 2025 року і паралельно надала докази відправки відповідачу копії позовної заяви із додатками через підсистему «Електронний суд» (том 1, а.с. 154);

- провадження за вимогами позивача в межах справи №486/744/25 вперше було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2025 року, копію якої відповідач отримав через підсистему «Електронний суд» 29 травня 2025 року ( том 1, а.с. 177);

- відзив на позовну заяву у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відповідач не подав, продовжити процесуальний строк для подання відзиву у зв`язку з відпусткою та /або лікарняним не просив;

- повторно провадження в межах цієї справи було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2025 року, копію якої відповідач отримав 14 червня 2025 року ( том 1, а.с. 194-195);

- встановлений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, за таких обставин, в силу положень ч.1,3 ст. 124 ЦПК України, сплинув 30 червня 2025 року;

- відзив у встановлений в ухвалі п`ятнадцятиденний строк відповідач не подав, заяв і клопотань про продовження/поновлення цього строку у межах 15 днів до суду не направляв;

- 30 червня 2025 року, після виходу на роботу з відпустки/лікарняного, ніяких заяв і клопотань про продовження процесуального строку для подання відзиву, у тому числі із посиланням на своє перебування у відпустці/на лікарняному, відповідач до суду також не направляв;

- доказів про об`єктивну неможливість направити до суду безпосередньо клопотання про продовження процесуального строку саме 30 червня 2025 року (у день закінчення процесуального строку і у день виходу директора відповідача на роботу) відповідач суду не надав;

- 14 липня 2025 року відповідач через підсистему «Електронний суд» направив клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без руху та заяву про залучення до участі у справі третіх осіб, однак, про неможливість подати відзив нічого не заявив;

- відзив на позовну заяву відповідач подав лише 19 серпня 2025 року разом із клопотанням про продовження відповідного процесуального строку.

Тому проаналізувавши вказані обставини у сукупності, суд зробив такі висновки:

- відповідач знав про пред`явлений до нього позов ще 01 травня 2025 року, у тому числі й про обсяг позовної заяви і додатків до неї;

- відповідач знав про його право подати відзив на позовну заяву ще з 29 травня 2025 року;

- відповідач мав змогу подати заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву у день його закінчення, тобто, 30 червня 2025 року, проте, цим правом не скористався і достовірних доказів про об`єктивні перешкоди у нього не надав;

- відповідач мав змогу подати відзив у період з 30 червня 2025 року по 16 липня 2025 року, обґрунтувавши причини пропуску строку, однак, цим правом також не скористався;

- натомість відповідач подав відзив по спливу більш, ніж півтора місяці після закінчення процесуального строку і з моменту відкриття провадження аж до 19 серпня 2025 року жодного разу не заявив про наявність у нього перепон для вчинення цієї процесуальної дії, у тому числі й у зв`язку із значним обсягом позовної заяви і необхідністю витрати часу для підготовки відзиву.

Тим самим суд вважає, що відповідач однозначно пропустив строк для подання відзиву і цей строк не може бути поновлений судом, так як відсутні підстави вважати, що у відповідача протягом такого тривалого часу були об`єктивні перешкоди для належної процесуальної поведінки щодо подання відзиву.

Стосовно питання обсягу і витрати часу на підготовку відзиву, то суд відмічає, що ухвалою про відкриття провадження від 13 червня 2025 року було встановлено максимальний час для підготовки відзиву та відповідних доказів, який передбачений ч.1 ст. 278 ЦПК України, ураховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження.

А за наявності у структурі відповідача відділу з правової роботи, то має бути достеменно доведено, що відзив міг бути підготовлений лише за присутності директора КНП «ЮМБЛ» на роботі, ураховуючи й той факт, що його, з рештою, було подано за підписом представника відповідача через підсистему «Електронний суд».

У свою чергу, відповідач знав про пред`явлений до нього позов протягом тривалого часу, а саме: ще з 01 травня 2025 року, однак, ніяких дії стосовно відзиву аж до 18 серпня 2025 року не вчинив.

Тому суд вважає, що відповідач пропустив строк для подання відзиву з власної процесуальної бездіяльності.

Застосовані судом процесуальні норми

За правилом, установленим ч.1 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом ( ч.2 ст. 126 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За ч.2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Суд зазначає, що встановлення законом чи судом процесуальних строків для вчинення тієї чи іншої процесуальної дії обумовлено необхідністю забезпечити правову визначеність у правовідносинах.

Підстави пропуску процесуального строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежали від волі особи та унеможливили вчинення процесуальноїдії у встановлений процесуальною нормою строк.

Висновки

Тому з урахуванням встановлених обставин, суд приймає рішення про залишення відзиву без розгляду на підставі ч.2 ст. 126 ЦПК України, оскільки відповідач пропустив встановлений судом процесуальний строк і тим самим втратив право на вчинення цієї процесуальної дії.

При цьому, суд не знаходить підстав для поновлення строку, так як відповідач беззаперечно не довів, що його пропуск не мав суб`єктивного характеру, тобто не залежав від його волевиявлення.

Натомість суд встановив пропуск процесуального строку через пасивну поведінку відповідача щодо реалізації його процесуальних прав на початковому етапі цього цивільного провадження, що однозначно не може вважатись поважною причиною.

Звідси, суд, незважаючи на значний обсяг проведеної відповідачем роботи по підготовці відзиву та істотну інформативність останнього для цієї справи, не може задовольнити клопотання сторони відповідача і поновити, а тим більше, продовжити пропущений строк для подання відзиву.

Протилежне рішення суду суперечитиме принципу правової визначеності, який полягає у тому, що учасники правовідносин повинні мати чітке уявлення про свої права та обов`язки, зокрема щодо строків, встановлених законом чи судом, а суди повинні застосовувати ці строки послідовно та передбачувано, гарантуючи стабільність правопорядку та захист прав від свавілля.

Адже ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Водночас, суд вказує, що залишення відзиву без розгляду не призведе до неповноти чи необ`єктивності розгляду справи, так як відповідач не позбавляється права спростовувати аргументи позивача в суді шляхом надання пояснень у частині обставин, які були відображені ним у відзиві, у той числі й у якості свідків.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 120-124, 126,127, 258-261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення пропущеного строку для подання відзиву відмовити.

Відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача 19 серпня 2025 року, - залишити без розгляду на підставі ч.2 ст. 126 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на неї до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти ) днів з дня її проголошення.

Суддя Ірина Явіца