Справа № 461/5040/23 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В. В.
Провадження № 22-ц/811/233/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 10 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Миколайчук Орест Ігорович до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання часток у праві спільної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання часток у праві спільної власності, в якому просив визнати за ОСОБА_2 право власності на:

1) 1/6 частку приміщення квартири площею 175,3 м2 по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

2) 1/6 частку житлової квартири площею 76,5 м2 по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

3) 1/12 частки житлової квартири площею 72,9 м2 по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 16484539;

4) 1/6 частку земельної ділянки площею 0,2727 га, кадастровий номер :01:005:0002 в с. Красів Тростянецької територіальної громади Стрийського району Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230;

5) 1/6 частку земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0001 в с. Красів Тростянецької територіальної громади Стрийського району Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230;

6)1/6 частку індивідуального житлового будинку площею 282,6 м2 по АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230.

В обґрунтування своїх вимог покликався на те, що ОСОБА_2 являється дочкою ОСОБА_7 , що засвідчується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26 грудня 1979 року. Починаючи з 1995 року і до жовтня 2022 року батько позивача перебував у шлюбі із ОСОБА_3 . За час перебування в шлюбі ОСОБА_7 та ОСОБА_3 набули нерухоме майно, зокрема,: приміщення квартири площею 175, 3 м2 по АДРЕСА_1 ; житлову квартиру площею 76, 5 м2 по АДРЕСА_2 ; житлову квартиру площею 72, 9 м2 по АДРЕСА_3 ; земельну ділянку площею 0, 2727 га, кадастровий номер :01:005:0002 в с. Красів Тростянецької територіальної громади Стрийського району Львівської області; земельну ділянку площею 0, 25 га, кадастровий номер :01:005:0001 в с. Красів Тростянецької територіальної громади Стрийського району Львівської області; індивідуальний житловий будинок площею 282 м2 по АДРЕСА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Після смерті спадкодавця, ОСОБА_2 як одна із спадкоємців першої черги спадкування за законом, у встановлений чинним законодавством України строк звернулася до приватного нотаріуса Шапіро І.В. з заявою про прийняття спадщини щодо майна, яке було зареєстроване за померлим згідно відомостей, одержаних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Однак, станом на момент звернення до суду з позовною заявою, свідоцтв про право на спадщину нею одержано не було.

Стверджувала, що усі вищезазначені об`єкти нерухомого майна набувалися подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_3 за спільні кошти, одержані померлим внаслідок заняття господарською діяльністю в межах ПП «Армреслінг-клуб імені Олександра Тюмєнєва» (ідентифікаційний код 34418840), ПП «Армреслінг-клуб братів Тюмєнєвих» (ідентифікаційний код 31443062), ОК «Козацький хутір» (ідентифікаційний код 37325534) і ТзОВ «Смок» (ідентифікаційний код 23269012). Однак, були зареєстровані на праві власності лише за дружиною померлого ОСОБА_3 .

Оскільки право власності померлого ОСОБА_7 на частку у спільному майні, набутому за час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 не було зареєстровано та не визнається ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , вона змушена звернутися до суду з позовними вимогами про визначення його частки у праві спільної сумісної власності та визнання за нею права власності на зазначене в порядку спадкування.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на:

1) 1/6 частку приміщення квартири площею 175,3 м2 по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

2) 1/6 частку житлової квартири площею 76,5 м2 по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

3) 1/12 частку житлової квартири площею 72,9 м2 по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 16484539;

4) 1/6 частку земельної ділянки площею 0,2727 га, кадастровий номер :01:005:0002 в с. Красів Тростянецької територіальної громади Стрийського району Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230;

5) 1/6 частку земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0001 в с. Красів Тростянецької територіальної громади Стрийського району Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230;

6) 1/6 частку індивідуального житлового будинку площею 282,6 м2 по АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначила, що квартира площею 76,5 кв.м за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 була придбана її матір`ю ОСОБА_3 за подаровані їй нею кошти, а тому дане майно не може входити до спадкової маси, та є особистою власністю ОСОБА_3 . Зазначену квартиру її матір`ю ОСОБА_3 було придбано на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, що буде збудована в майбутньому №3267-50-2205 від 22.05.2017, копію якого долучено до відзиву на позов. Кошти, які були передані нею ( ОСОБА_1 ) своїй матері ОСОБА_3 мають наступні джерела походження: договір купівлі-продажу квартири від 13.03.2017 на суму 791 012 грн; договір позики ОСОБА_1 чоловіка ОСОБА_8 від 23.05.2017 на суму 45 000 доларів США, які подружжя повернуло позикодавцю ОСОБА_9 після укладання договорів купівлі-продажу квартир: договір купівлі-продажу квартири від 14.12.2017 на суму 459 000 грн, договір купівлі-продажу квартири від 10.09.2018 на суму 2 151 803 грн. У даній квартирі вона (апелянт) постійно проживає з чоловіком та малолітньою донькою, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актом ТОВ «Львівбудсервіс» від 30.05.2023 №15. Вважає, що квартира за адресою АДРЕСА_5 не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане, та сам факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Квартира площею 72,9 кв.м по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 16484539) придбана ОСОБА_7 за договором купівлі продажу від 22.03.1995, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М. за реєстром №у-878. 29.01.2002 укладено договір дарування даної квартири між ОСОБА_7 (дарувальник) та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (обдаровані). Тому вважає, що квартира по АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер майна 16484539) не входить до спадкової маси померлого ОСОБА_7 .

Щодо вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею в порядку спадкування права власності на 1/6 частку житлового будинку площею 282,6 кв.м по АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230), то право власності на такий зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після відкриття спадщини по факту смерті ОСОБА_7 , відтак не входить до спадкової маси померлого ОСОБА_7 . З листа приватного нотаріуса ЛМНО Шапіро І.В. від 11.12.2023 року (спадкова справа №1/2023 від 19.01.2023 року) вбачається, що його зміст зводиться лише до прохання надати документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_7 судом не оглядалася, і копії такої у матеріалах справи відсутні. Тому вважає, що за відсутності постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, підстави для захисту права позвачки в судовому порядку відсутні.

Крім того, з позовом до суду позивачка звернулась 14.06.2023 року, а лист нотаріуса, яким суд обґрунтовує своє рішення датований 11.12.2023 року, що додатково свідчить про відсутність порушеного права ОСОБА_2 на час звернення з позовом до суду.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити.

Представник третьої особи - Клінчиков С.О. скаргу підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Згідно ст. 76, 77,81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26 грудня 1979 року позивачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач ОСОБА_10 відповідно до Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , є дружиною ОСОБА_7 .

19.01.2023 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шапіро І.В. заведено спадкову справу № 01/2023 після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ). Реєстраційний номер спадкової справи в Спадковому реєстрі 70161868.

З копій матеріалів спадкової справи, витребуваної судом апеляційної інстанції та оглянутої судом в судовому засданні вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є : дружина померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; донька ОСОБА_2 , року народження та донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Усі спадкоємці прийняли спадщину після смерті ОСОБА_12 .

Дружина померлого ОСОБА_3 прийняла спадщину фактично, оскільки проживала та була зареєстрована разом зі спадкоємцем на момент відкриття спадщини, про що в межах шестимісячного строку подала відповідну заяву; доньки спадкодавця - ОСОБА_2 та ОСОБА_11 також в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_2 подала заяву 19.01.2023, а ОСОБА_11 - 14.03.2023.

12.06.2023 (поза межами шестимісячного строку на прийняття спадщини) ОСОБА_11 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3 .

Згідно положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Згідно положень ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача, суд повинен визначитися з учасниками справи.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, та вирішує питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Пред`явлення позову до неналежного складу відповідачів є самостійною підставою для відмови в позові (див.,зокрема, постанову Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанову Верховного Суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанову Верховного Суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).

З урахуванням вказаного, визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідачів) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Спадкоємці у справах, що стосуються захисту їх спадкових прав, є самостійними учасниками спадкових правовідносин, і для правильного вирішення справи обов`язковому встановленню судом підлягає повне коло осіб, які мають право на спадщину, та залучення їх до участі у справі.

Якщо суд не залучив усіх спадкоємців до розгляду справи, це є істотним порушенням норм процесуального права, та є підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 01/2023, заведеної 10.10.2022 приватним нотаріусом Шапіро І.В. після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину прийняли: дружина померлого ОСОБА_3 та доньки - ОСОБА_2 і ОСОБА_11 , подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Заявою від 12 червня 2023 року ОСОБА_11 подала заяву про відмову від спадщини в користь дружини померлого ОСОБА_3 (аркуш спадкової справи № 44).

Тобто, спадкоємець померлого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_11 , звернулася до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини поза межами встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Відтак, за наявності заяви про прийняття спадщини від 14.03.2023 року, яка є в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_11 вважається такою, що спадщину прийняла.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, та ухвалив рішення, яким вирішив питання про права та обов`язки особи, не залученої до участі в справі.

З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням у справі нової постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 10 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування та визначення часток у праві спільної власності - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра