Справа № 681/40/25
Провадження 2/681/178/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Іллюка С.В.,

за участю секретаря судового засідання Арзанцевої І.С.,

представника позивача - Спеціального С.П. ,

відповідача ОСОБА_2 та його представника - Горщара Б.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4 , звернувся до Полонського районного суду Хмельницької області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 19642,82 грн та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.09.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля «Renault Logan» н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу, та автомобіля «Citroen Jumpy» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 10.10.2024 у справі №681/1136/24 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС». Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «RENAULT Logan», згідно зі Звітом про визначення вартості матеріального збитку № 78-D/15/34 від 11.11.2024, становить 167936,96 грн з урахуванням податку на додану вартість (далі - ПДВ). Страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 148294,14 грн, що є сумою збитку без урахування ПДВ (149894,14 грн) за вирахуванням франшизи у розмірі 1600,00 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а також 20000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, посилаючись на душевні страждання, порушення нормального ритму життя та вимушені фінансові витрати з сімейного бюджету.

Відповідач ОСОБА_2 через свого представника подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач зазначає, що страхова компанія діяла відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплативши відшкодування безпосередньо на рахунок потерпілої особи за вирахуванням ПДВ. Доплата суми ПДВ можлива лише після надання страховику документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Позивач таких доказів не надав ні страховику, ні суду. Також відповідач вважає необґрунтованою та недоведеною вимогу про стягнення моральної шкоди.

Третя особа, ПрАТ «СГ «ТАС», надала суду пояснення, в яких підтвердила обставини виплати страхового відшкодування та зазначила, що розрахунок здійснений відповідно до норм чинного законодавства. Сума відшкодування зменшена на суму ПДВ та франшизи, оскільки виплата здійснювалась безпосередньо на рахунок потерпілої особи, а документи про фактично понесені витрати щодо ремонту на СТО, що є платником цього податку, позивачем для ПрАТ «СГ «ТАС» не надавались.

Ухвалою суду від 22.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 46).

Представник позивача Спеціальний С.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що обґрунтуванням розміру матеріальної шкоди є виключно Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 11.11.2024. Представник не зміг підтвердити, чи був на цей час відновлений пошкоджений автомобіль, а також не надав відомостей про те, чи включали витрати на відновлення автомобіля ПДВ.

Відповідач та його представник - адвокат Горщар Б.А. в судовому засіданні позов визнали частково в частині вимог про стягнення франшизи в сумі 1600,00 грн, яка передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У задоволенні стягнення іншої частини заявлених позовних вимог щодо моральної та матеріальної шкоди просили відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ПрАТ «СГ «ТАС», будучи належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився.

Судом установлено, що 07.09.2024 року о 12 год. 40 хв в м. Полонному по вул. Л.Українки, біля будинку № 182, сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Renault Logan», н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_4 . Винним у скоєнні даної ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 10.10.2024 у справі № 681/1136/24 (а.с. 13-15).

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» на підставі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-223254910 від 05.09.2024 (а.с. 55). Відповідно до умов цього полісу, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 160000,00 грн, а розмір франшизи - 1600,00 грн.

Згідно зі Звітом № 78-D/15/34 від 11.11.2024 року, складеним на замовлення ПрАТ «СГ «ТАС», вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 167936,96 грн з урахуванням ПДВ та 149894,13 грн без урахування цього податку (а.с. 22-26).

28.11.2024 року ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на картковий рахунок позивача у розмірі 148294,14 грн (а.с. 37).

Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На час виникнення спірних правовідносин, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулювалися Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV).

Щодо вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає наступне. Оскільки позивач не надав доказів проведення відновлювального ремонту автомобіля, належним та допустимим доказом для визначення розміру завданих збитків є Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 78-D/15/34 від 11.11.2024.

Відповідно до цього звіту, вартість відновлювального ремонту без урахування ПДВ становить 149894,13 грн. Страховою компанією було виплачено позивачу 148294,14 грн.

Таким чином, різниця між розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням складає 1600,00 грн, що дорівнює розміру франшизи, встановленої договором страхування.

Обов`язок з відшкодування франшизи покладається саме на винну особу, що прямо передбачено п. 36.6 ст. 36 Закону № 1961-IV, а тому позовні вимоги в цій частині стягнення суми франшизи є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо решти суми матеріальної шкоди, яка складається з податку на додану вартість, суд зазначає, що відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Позивач не надав доказів того, що він звертався до страхової компанії ПрАТ «СГ «ТАС» із відповідною заявою для отримання цієї частини відшкодування.

При цьому суд зауважує, що встановлений договором страхування ліміт відповідальності страховика у розмірі 160000,00 грн є достатнім для покриття вартості відновлювального ремонту без урахування ПДВ (149 894,13 грн), проте є меншим, ніж загальний розмір шкоди у випадку сплати позивачем витрат з урахуванням сплати цього податку (167 936,96 грн).

Отже, у разі належного звернення та надання доказів понесених витрат, саме страхова організація зобов`язана здійснити доплату в межах залишку страхового ліміту, і лише після цього, у разі якщо сума страхового відшкодування виявилась недостатньою для повного покриття шкоди, позивач мав би право звернутись до відповідача за відшкодуванням різниці.

Оскільки позивач не дотримався встановленого законом порядку отримання відшкодування від страховика та не надав відповідних доказів, підстави для стягнення цієї частини збитку наразі відсутні.

Така позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду у справі № 523/5890/15-ц від 19.09.2018.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципами розумності, виваженості та справедливості. Як роз`яснив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема у постанові Великої Палати від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, розмір відшкодування має бути адекватним завданій шкоді, не призводити до безпідставного збагачення потерпілого, але й виконувати свою компенсаторну функцію.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що зазнав сильного нервового стресу, в його родині виникали непорозуміння через фінансові витрати, а також порушений звичний ритм життя через неможливість користуватися автомобілем.

Суд доходить висновку, що сам факт пошкодження майна внаслідок протиправних дій іншої особи є джерелом негативних емоцій та душевних страждань. Порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість повноцінно користуватися автомобілем, вимушені зміни у звичному ритмі життя, необхідність докладати зусиль для відновлення свого порушеного права, беззаперечно, завдають потерпілому моральної шкоди. Оцінюючи характер та обсяг страждань позивача, враховуючи тривалість порушення його прав, суд вважає, що справедливим та розумним буде часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 4000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Позивач, ОСОБА_4 , просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. На підтвердження цих витрат суду надано договір про надання правничої допомоги від 12.12.2024 (а.с. 38), укладений між ОСОБА_4 та адвокатом Спеціальним С.П., предметом якого є надання правничої допомоги у справі про відшкодування шкоди. Також надано розрахунок витрат, в якому деталізовано вартість послуг, що в сумі складає 8000,00 грн (а.с. 40), та квитанцію №12/12/24 від 12.12.2024, яка підтверджує сплату позивачем цієї суми (а.с. 41).

Своєю чергою представник відповідача - адвокат Горщар Б.А., подав клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. На підтвердження понесених витрат надано договір про надання правової допомоги від 07.02.2025 (а.с. 154-155), укладений з Адвокатським Бюро «Богдан Горщар і партнери», акт виконаних робіт від 10.09.2025 (а.с. 153), який підтверджує надання послуг вартістю 6000,00 грн, та платіжну інструкцію № @2PL425355 від 07.05.2025 (а.с. 156), що свідчить про перерахунок вказаної суми на рахунок адвокатського бюро.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, належать до судових витрат. Основний принцип їх розподілу встановлено статтею 141 ЦПК України. Частина друга цієї статті прямо вказує, що у разі часткового задоволення позову судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні якої позивачеві відмовлено.

Верховний Суд у своїй сталій практиці послідовно наголошує на необхідності застосування цього пропорційного підходу для справедливого розподілу тягаря витрат між сторонами, виходячи з того, наскільки обґрунтованими виявились вимоги позивача та заперечення відповідача. Такий підхід відображає результат вирішення спору по суті та є обов`язковим для застосування судами.

Враховуючи, що позовні вимоги у цій справі задоволено частково, суд застосовує зазначений принцип пропорційності. Загальна сума позовних вимог складала 39642,82 грн (19642,82 грн матеріальної та 20000,00 грн моральної шкоди). Судом задоволено вимоги на 5600,00 грн (1600 грн + 4000 грн), що становить 14,13 % від загальної суми. Відповідно, відмовлено у задоволенні 85,87% позовних вимог.

Таким чином, відповідач має компенсувати позивачеві 1130,40 грн (14,13 % від 8000,00 грн) заявлених витрат на професійну правничу допомогу. Водночас позивач має компенсувати відповідачеві 5152,20 грн (85,87% від 6000,00 грн) таких витрат.

З метою ефективності судового рішення та уникнення зустрічних виконавчих дій, суд вважає за доцільне провести взаємозалік зазначених сум. Отже, з більшої суми, що підлягає стягненню з позивача (5152,20 грн), слід вирахувати меншу суму, що підлягає стягненню з відповідача (1130,40 грн). Різниця становить 4021,80 грн, яка і підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 14,13 %), з відповідача на користь позивача слід стягнути 171,14 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 171 (сто сімдесят одна) грн 14 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 4021 (чотири тисячі двадцять одна) грн 80 коп. в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Повне рішення складено 15.09.2025.

Суддя Сергій ІЛЛЮК