ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1319/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2025 р.

. Петриківський райсуд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Іщенко І.М., секретаря судового засідання Єрмолаєвої О.В. без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом, від 21.09.2005 року, яким мати заповідала своїй дочці ОСОБА_1 землеьний пай в розмірі 2,82 га, яка належала їй згідно сертифікату на право на земельну частку серії ДП № 0132440.

Заявниця є єдиним спадкоємцем першої черги за заповітом, яка прийняла спадщину і бажає оформити своє право на спадкове нерухоме майно, так як вона є дочкою померлої, інших спадкоємців немає.

На день смерті матері ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 їй належало спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 2.030 га яка розташована в Шульгівській сільській раді Петриківського району Дніпропетровській області на підставі Державного акту на праві власності на земельну ділянку виданого 19.01.2006 року серії ДП №111698

З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до нотаріуса Петриківського району про прийняття спадини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Петриківської державної нотаріальної контори від 23.07.2025 р. було постановлено відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , оскільки нею був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини» .

Після смерті батька мати проживала одна, хворіла, в зв`язку з чим потребувала постійного догляду, тому вона переїхала до матері, щоб піклуватись про неї, забезпечувала її всім необхідним, в тому числі ліками, харчуванням, несла всі витрати, пов`язані з побутом, оплатою комунальних послуг, а коли мати померла, здійснила її поховання, оплатила вартість ритуальних послуг. Встановлення факту постійного проживання з

ОСОБА_2 їй необхідне для реалізації свого права на оформлення спадщини, в зв`язку з чим звернулася в суд з даною заявою, щоб встановити цей юридичний факт.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат

Летучій В.І. ,заяву підтримали з підстав, викладених у ній, просили цю заяву задовільнити і в подальшому розглядати справу у їх відсутність.

Представником заінтересованої особи Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Левечко О.А. направлено заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог заперечень не надійшло.

Суд дослідів спадкову справу № 79/2025 яка розпочата 23.07.2025 року нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори, із якої вбачається що заявниця ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса про прийняття спадщини 23.07.2025 року після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіт ОСОБА_2 на ім`я заявниці від 21.09.2005 року, копію Державного акту на земельну ділянку виданого ОСОБА_2 від 19.01.2006 р., постанову нотаріуса від 23.07.2025 року про відмову ОСОБА_1 видати свідоцтво про спадщину за законом. Інші спадкоємців по справі відсутні.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, свідків

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши та оцінивши здобутi й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_1 від 07.05.1968 року (а.с. 10) ОСОБА_1 (дівоче ОСОБА_5 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Про те, що заявниця 12.11.1988 року уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_8 », свідчить свідоцтво про укладення шлюбу № НОМЕР_2 (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 09.09.2010 року (а.с. 8), мати заявниці ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.8)

Суд дослідив, Акту про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю від 06.08.2025 року де вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та її донька ОСОБА_1 спільно проживали однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька доглядала за матір`ю до її смерті.

Як вказала заявниця, на час смерті матері ОСОБА_2 вона постійно проживала разом з нею за однією адресою та здійснювала за матір`ю догляд у зв`язку з її захворюванням, тому вважала себе такою, що спадщину прийняла. На даний час вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки вони з матір`ю були зареєстровані за різними адресами, тому звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_1 спільно проживали однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як донька доглядала за матір`ю до її смерті.

Свідок ОСОБА_4 підтвердили в судовому засідання, що заявниця постійно проживала із матір`ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 на день смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 і поховання робила за свій рахунок.

Таким чином, факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

На підставі викладеного, ст.ст. 1216-1218,1268,1269,1270 ЦК України, керуючись ст.ст.258,259,263-265,268,315-319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовільнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Іщенко І.М.