ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7356/25 Справа № 214/3996/20 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 214/3996/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

заявник ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Самозван Ксенія Анатоліївна, на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року, яка постановлена суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року за нововиявленими або виключними обставинами.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2020 року було розірвано.

Судовим наказом від 26 червня 2020 року, виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою ОСОБА_1 , із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких у свідоцтвах про їх народження зазначений заявник, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожної окремо, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11 червня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Однак, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року, яке 25 жовтня 2024 року набрало законної сили, було ухвалено, зокрема, виключити з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про ОСОБА_2 як батька.

Таким чином, заявник вважає, що виданий 26 червня 2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки на даний час з`явилась обставина, яка не була відома під час розгляду заяви стягувача про видачу судового наказу, а саме те, що він не є батьком дитини - ОСОБА_4 , у зв`язку з чим просить суд скасувати вказаний судовий наказ та відмовити ОСОБА_1 у його видачі, а також стягнути з неї на його користь 7 000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2025 рокуу задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Самозван К.А., просить скасувати ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2025 рокута ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про перегляд судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року за нововиявленими або виключними обставинами. Переглянути судовий наказ Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року за нововиявленими або виключними обставинами, винести нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу, який був виданий Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області 26 червня 2020 року по справі № 214/3996/20 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 484 гривні 48 копійок.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував положення статті 423 Цивільного процесуального кодексу України та допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції абсолютно вірно посилається на позиції Верховного Суду та на усталену практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо аналогічних питань, але в ухвалі робить висновки, які не відповідають обставинам справи. Так, в оскаржуваній ухвалі суд зазначає, що разом з тим, матеріали справи не містять доказів існування між сторонами спору про право на момент розгляду судом справи про видачу судового наказу про стягнення аліментів та доказів того, що ОСОБА_2 вчиняв якісь дії, спрямовані на оспорення батьківства відносно ОСОБА_4 до звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Тож обставина, на яку посилається заявник, як на підставу для перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу, є новою, а не нововиявленою обставиною та може слугувати підставою для звернення до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 .» Апелянт вважає таке твердження суду помилковим та зазначає, що «Нова обставина» і «нововиявлена обставина» - це два різних поняття, які використовуються у правовому контексті, зокрема в процесуальному праві. «Нова обставина» означає обставину, яка з`явилася або змінилася після того, як суд уже ухвалив рішення по справі.

Також апелянт зазначає, що біологічний факт, що у дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 інший батько, безумовно, існував на момент винесення судового наказу про стягнення аліментів, хоча і не був юридично встановлений. При розгляді справи щодо стягнення аліментів на утримання дітей суд, який виніс судовий наказ, не міг знати про те, що біологічним батьком ОСОБА_4 є інша особа ОСОБА_6 , оскільки цей факт був встановлений лише згодом, рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року по справі № 214/8482/23 суду. Так само, ОСОБА_2 цей факт також не був відомий та не мав юридично підтвердженої інформації про це. Встановлення батьківства іншої особи має критичне значення для справи про аліменти. Якщо аліменти стягувалися з особи, яка не є біологічним батьком дитини, це прямо суперечить суті аліментних зобов`язань і, очевидно, призведе до іншого рішення (наприклад, скасування стягнення аліментів з попереднього платника).

Звертає увагу суду на існування аналогічної судової практики у справі 319/421/13-ц (провадження №8/319/1/2013), яка, хоча і не є обов`язковою, однак демонструє правову позицію іншого суду щодо застосування тотожних норм права до аналогічних фактичних обставин. Застосування одних і тих же правових норм до тотожних або аналогічних обставин сприяє забезпеченню принципу єдності судової практики та правової визначеності, що є фундаментальними для справедливого правосуддя.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника боржника ОСОБА_2 адвоката Крикун П.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника заявника ОСОБА_1 адвоката Самозван К.А., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у задовленні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року за нововиявленими або виключними обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені ОСОБА_2 обставини не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, та відповідно не дають підстав для скасування судового наказу, а можуть бути підставою для звернення до суду з позовом про припинення стягнення аліментів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки до таких висновків суд прийшов з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно судового наказу від 26 червня 2020 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою ОСОБА_1 , із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких у свідоцтвах про їх народження зазначений заявник, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожної окремо, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11 червня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 170 ЦПК України визначено, щоборжник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Обставини, які могли бути встановлені при розгляді справи в разі виконання учасниками справи та судом вимог процесуального закону (змагальність, диспозитивність тощо), не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 345/1362/20, провадження № 61-8675св21).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункти 27, 28).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20, пункт 6.38).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі "Правєдная проти росії", від 06 грудня 2005 року у справі "Попов проти Молдови" № 2).

Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 461/1229/20, провадження № 61-15179св20).

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі "Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України", від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи викладене, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22).

ОСОБА_2 мотивував вимоги про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами наявністю рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року у справі № 214/8482/23, яке 25 жовтня 2024 року набрало законної сили, та яким було вирішено виключити з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про ОСОБА_2 як батька.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 , не є нововиявленими обставинами в розумінні положень пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

У випадку незгоди з судовим наказом боржник вправі захистити своє право шляхом подачі позову про зменшення розміру аліментів (припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів тощо) (частина сьома статті 170 ЦПК України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо).

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Аліментний обов`язок ОСОБА_2 у справі № 214/3996/20 був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не є біологічним батьком дітей, підтверджує, що останній не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дітей.

Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актових записів про народження дітей відомостей про заявника як батька дітей є, зокрема, відсутність у останнього від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дітей, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки.

У справі, яка переглядається, заявник посилався як на нововиявлену обставину на те, що судовим рішенням встановлено батьківство іншої особи та виключено з актових записів про народження дітей відомості про нього як батька дітей.

Отже, виключення запису про батьківство заявника є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей, тому заявник має право звернутися до суду з відповідним позовм.

Установивши, що наведена заявником обставина не є нововиявленою в розумінні статті 423 ЦПК України, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року.

Доводи, наведені у апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Оскільки правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а апеляційна скарга є необґрунтованою, тому у її задоволенні слід відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

З огляду на наведене, колегія сулдів Дніпровського апеляційного суду визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є беззаперечним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 379,381,382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Самозван Ксенія Анатоліївна, залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення скаледно 11 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: