ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6538/25 Справа № 203/226/24 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування посилався на те, що 18.10.2007 року між ним акціонерного товариства «ОТП Банк» було укладено договір №302/1518/07 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб. За укладеним договором позивач надав відповідачеві доручення, дозвіл та згоду на договірне списання грошових коштів з відкритого позивачеві поточного рахунку № НОМЕР_1 .

У березні 2018 року позивачеві стало відомо про те, що відповідач протиправно без узгодження з ним закрив зазначений рахунок і самостійно відкрив поточний рахунок № НОМЕР_2 , на який зарахував (і з якого згодом розподіляв) усі кошти позивача. При цьому відповідач завчасно не повідомив позивача про намір закрити поточний рахунок № НОМЕР_1 , не запитав у нього про реквізити рахунку, на якій він бажає перенести залишки та не склав відповідний акт взаєморозрахунків і в подальшому протизаконно використовував його грошові кошти.

Просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 144 571,44 доларів США (зарахованих на рахунок, що не є поточним), 7 097,95 доларів США (залишок при закритті поточних рахунків), 251 999,00 доларів США (3% суми невиконаних грошових зобов`язань).

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи.

Зазначав, що порушення норм процесуального права виражається у тому, що суд першої інстанції прийняв відзив на позовну заяву з пропуском строку на його подання та без заяви про поновлення такого строку. А тому всі додатки до відзиву банку, які лягли в основу оскаржуваного рішення у розумінні ч.1 ст. 78 ЦПК України є недопустимими доказами, зокрема і документи на підтвердження повноважень представника банку.

Також звертав увагу, що у відзиві не зазначено про наявність у сторін електронних кабінетів та відсутні належні та допустимі докази направлення відзиву позивачу (опис вкладення не містить номеру поштового відправлення). Зазначене на думку апелянта порушує принципи рівності сторін, змагальності, справедливості та диспозитивної процесу, а тому апеляційний суд зобов`язаний перевірити законність протокольної ухвали від 15.03.2024 року, якою суд першої інстанції прийняв та долучив відзив на позовну заяву.

З приводу заперечень банку на відповідь на відзив зазначав, що суд не повинен був приймати їх, оскільки зазначені також не містять належних та допустимих доказів направлення їх копії позивачу, відомостей про наявність у сторін електронних кабінетів, документів на підтвердження повноважень представника банку. Також суд не надав позивачу можливості своєчасного ознайомлення із ними.

Також зазначає, що судом першої інстанції прийнято заяву відповідача про застосування строків позовної давності із порушенням норм процесуального права, оскільки вона підписана представником, повноваження якого на представництво банку на момент такої подачі не підтверджені та в заяві не зазначено про наявність у сторін електронних кабінетів. Враховуючи наведене заява про застосування строку позовної давності підлягала залишенню без розгляду.

Вважав що строк позовної давності до його позовних вимог зокрема до вимоги щодо повернення грошових коштів з поточного рахунку Банку не застосовується, оскільки строк зберігання банком його грошових коштів не обмежується договором або законом.

Зазначав, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що банк незаконно закрив його єдиний поточний рахунок та по підроблених ними договорах банківського рахунку відкрили банківський рахунок № НОМЕР_2 для проведення розрахункових операцій, про що не знав позивач, а тому не міг захистити свої права у судовому порядку. Про вказані порушення споживач банківських послуг дізнався тільки 30.03.2018 року в дату отримання висновку судового експерта. Крім того наголошував, що порушення його прав з боку банку, які виражаються у не поверненні йому грошових коштів має триваючий характер, а тому строк позовної давності у цьому випадку не підлягає застосуванню, оскільки порушення має триваючий характер.

Зазначає, що у справі відсутні належні та допустимі докази, оскільки надані банком документи не відповідають вимогам закону, про проведення реорганізації банку та зміну у зв`язку із цим рахунків. Також вважає що зарахування його грошових коштів на рахунок що йому не належить та відкритий банком по підробленим документам, а також перерахування банком його грошових коштів на цей рахунок є нікчемним правочином, оскільки порушує публічний порядок. Однак суд не надав правильної кваліфікації зазначеним обставинам.

Звертав увагу, що банк не виконував ухвали суду про забезпечення доказів, про що позивач неодноразово наголошував під час розгляду справи у суді першої інстанції, однак суд проігнорував їх та не стягнув із банку штраф.

Також на його думку адвокат Вакула Д.М. не мав права представляти інтереси АТ «ОТП Банк», оскільки адвокат є членом адвокатського об`єднання «ОТП ЛІГАЛ» та не може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально, а у наданих до суду документах на представництво не міститься інформації про те, що вказане ОА має право представляти інтереси банку або уповноважило Вакулу Д.М. на представництво їх інтересів. А тому просив визнати індивідуальну діяльність адвоката Вакули Д.М. такою що не відповідає приписам п.3 ст. 4 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»

Крім того враховуючи наявність зазначених вище процесуальних порушень з боку суду першої інстанції під час розгляду справи, які призвели однобокого розгляду справи без урахування заперечень позивача, чим порушено його право на доступ до правосуддя та із наданням пріоритетності доводам відповідача, що викликає сумнів у його безсторонності, просив винести окрему ухвалу щодо притягнення судді першої інстанції до відповідальності.

Також просить винести окрему ухвалу щодо по відношенню до АТ «ОТП Банк» у зв`язку із незаконним відкриттям на підставі підроблених документів банківського рахунку на на ім`я позивача

До апеляційної скарги ОСОБА_1 приєдналась ОСОБА_2 та зазначала, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушено її права, свободи та інтереси, оскільки вона є дружною позивача, а кошти сплачені ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» в період з 2007 по 2016 роки є сумісною власністю подружжя.

Представником АТ «ОТП Банк» надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вони просили визнати поважними причини пропуску строку подання доказів доданих до відзиву та долучити їх до матеріалів справи, а також апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зокрема зазначали, що ними не пропущено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, оскільки вони отримали ухвалу про відкриття провадження у справі в Електронному кабінеті 24.01.2024 року о 19:03 год, що підтверджується наданими до відзиву документами. Крім того вважає надмірним формалізмом прискіпування позивача до документів відповідача, в яких не зазначено про наявність у сторін електронних кабінетів та звертає увагу, що сам позивач не зазначає цієї інформації. Звертає увагу, що він надавав докази направлення поданих до суду документів на адресу позивачу, однак він проігнорував їх тримання та звертає увагу, що позивач зареєстрований в системі Електронний суд. З приводу повноважень представника банку зазначав, що вони підтверджені належними та допустимими доказами та у судовому засіданні суд першої інстанції перевіряв особу представника за оригіналами поданих документів, а тому не приймати клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності від 16.02.2024 року у суду не було підстав, крім того таке клопотання заявлено і разом із запереченнями на відповідь на відзив від 03.04.2024 року та у судовому засіданні 04.04.2025 року.

По суті позовних вимог зазначав, що позивач,стверджуючи про неправомірне користування його коштами, ігнорує той факт, що 18.10.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №ML-302/353/2007, відповідно до якого клієнту було видано кредит в розмірі 120 572,22 доларів США. Тому судові тяжби між сторонами тривають ще з 2015 року, у рамках розгляду яких було встановлено, зокрема, що ОСОБА_1 звертався із позовом про визнання незаконними та протиправними дій АТ «ОТП Банк» щодо закриття рахунку №2620 5 201777716 та відкриття банком рахунку № НОМЕР_2 (справа №200/6686/18)

З приводу строку позовної давності зазначає, що зміна поточного рахунку відбулась в липні 2009 року, а із позовною заявою ОСОБА_1 звернувся в січні 2024 року. Позивачем надано до суду квитанції про готівкове внесення грошових коштів у касу банку, в яких зазначено новий рахунок НОМЕР_2 і в них є підтвердження, що кошти (на які він зараз нараховує відсотки, пеню та просить їх повернути) він вносив для погашення кредиту №ML-302/353/2007 від 18.10.2007 року, що відображено у графі «призначення платежу», зазначене також підтверджується у висновку експерта від 18.10.2007 року.

Тобто позичальником підтверджено, що кошти, стягнення яких він вимагає з Банку та на які нараховує відсотки та пеню в рамках справи №203/226/24, ним вносились з метою погашення кредиту. І ці кошти Банк направляв в погашення кредиту. Посилання апелянта на те, що строки мають відраховуватися для кожного окремого платежу, не спростовує того, що строки позовної давності все одно є пропущеними. Остання квитанція, надана позивачем датована 16.01.2016 року. Тож строк позовної давності за цим платежем сплив 16.01.2019 року, тобто до введення карантинних обмежень. Також звертає увагу, що позивач заявляє вимоги щодо стягнення з банку пені, позовна давність за якою складає один рік та нарахування якої в іноземній валюті не допускається.

Щодо посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права зазначає, що вони не є обов`язковою підставою для скасування рішення у розумінні положень ст. 376 ЦПК України.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано відповіді на відзив на апеляційну скаргу, в яких вони з посиланням на доводи, аналогічні доводам апеляційної скарги, заперечували проти доводів банку викладених у відзиві та просили відмовити в долучені до справи доказів, поданих відповідачем в апеляційній скарзі.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання судової повістки в системі Електронний суд представником відповідача та рекомендоване повідомлення про вручення повістки позивачеві. В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 -адвокат Братцева Н.С..

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір №302/1518/07 про відкриття та обслуговування банківського

рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб. За укладеним договором позивач надав відповідачеві доручення, дозвіл та згоду на договірне списання грошових коштів з відкритого позивачеві поточного рахунку № НОМЕР_1 .

Додатковою угодою до договору №302/1518/07 від 18.10.2007 року ОСОБА_1 доручив Банку списувати зі свого рахунку № НОМЕР_1 кошти у сумі боргових зобов`язань перед Банком щодо повернення суми кредиту, плати за користування кредитом,сплати комісій та штрафних санкцій (якщо такі матимуть місце) згідно з кредитним договором №ML-302/353/2007 від 18.10.2007 року. Банк списує суми на рахунок одержувача № НОМЕР_3 в ЗАТ«ОТП Банк», з призначенням платежу «Погашення боргових зобов`язань за кредитом згідно з кредитним договором №ML-302/353/2007 від 18.10.2007 року.

За інформацією АТ«ОТП Банк» 17.07.2009 року відбулося перенесення залишку коштів у зв`язку з реорганізацією структури банку з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 МФО 307071 на відкритий для нього рахунок № НОМЕР_2 МФО 300528.(а.с.63 т2)

23.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся із листом до АТ«ОТП Банк» з приводу підстав закриття його рахунку та відкриття на його ім`я іншого.

18.10.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №ML-302/353/2007, де зазначено його поточний рахунок № НОМЕР_1 .

18.02.2009 року між сторонами було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-302/353/2007 від 18.10.2007 року, де зазначено МФО 300528.

30.09.2010 року між сторонами було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-302/353/2007 від 18.10.2007 року, де зазначено МФО 300528.

14.10.2012 року між сторонами було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-302/353/2007 від 18.10.2007 року.

15 травня 2012 року, 15 червня 2012 року,11 липня 2012 року, 08 серпня 2012 року, 05 жовтня 2012 року, 08 листопада 2012 року,12 грудня 2012 року,10 січня 2013 року,07 лютого 2013 року,18 лютого 2013 року, 05 березня 2013 року, 06 березня 2013 року, 03 квітня 2013 року,08 травня 2013 року, 05 червня 2013 року,11 липня 2013 року,02 серпня 2013 року,04 вересня 2013 року,02 жовтня 2013 року, 08 листопада 2013 року,04 грудня 2013 року,10 січня 2014 року,06 лютого 2014 року, 13 листопада 2014 року на адресу АТ«ОТП Банк» ОСОБА_1 направлялися заяви на адресу банку, в яких він просив дозволу на дострокове погашення частини кредиту та нарахованих відсотків за кредитним договором №ML-302/353/2007 від 18.10.2007 року. Дострокове погашення просив здійснити в дати звернення з заявами з рахунку № НОМЕР_2 (тобто із нового рахунку) та зобов`язувався забезпечити суму коштів на поточному рахунку, необхідну для здійснення данного дострокового погашення.(а.с.29-53 т.2)

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача зазначала, що зміна поточних рахунків клієнтів банку (зокрема, позивача) мала суто технічний характер, була пов`язана з реорганізацією філійної мережі і жодним чином не вплинула на обсяг прав позивача. Крім того, останній був обізнаний про таку зміну, про що свідчать численні письмові докази, долучені до справи, та заявила про сплив позовної давності у спірних правовідносинах.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач із заявами про закриття поточного рахунку та відкриття на його ім`я рахунку до відповідача не звертався, отже дії останнього із закриття поточного рахунку № НОМЕР_1 і відкриття на його ім`я рахунку № НОМЕР_2 були вчинені з порушенням встановленого законом порядку.

Такий висновок узгоджується з положеннями статтей 1067, 1068, 1071 ЦК України,якими передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Згідно зі статтею 6 Закону України від 05.04.2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» однією із умов відкриття фізичній особі поточного рахунку є заповнення нею заяви про відкриття поточного рахунку, встановленого зразка. Особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом власником рахунку.

У забезпечення виконання зазначеного положення вказаного Закону порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються Інструкцією. Пунктами 1.4, 1.5, 1.7 Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній і іноземній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492, Умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції. Банк може відмовити клієнту в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України і договором.

Пунктом 6.4. Інструкції визначено, що якщо фізична особа (у тому числі неповнолітня особа) вже має в цьому банку рахунок, цей клієнт ідентифікований та верифікований банком і сформована справа з юридичного оформлення рахунку, то відкриття нового поточного рахунку здійснюється в такому порядку: фізична особа має пред`явити уповноваженому працівнику банку паспорт або інший документ, що посвідчує особу, заповнити заяву про відкриття поточного рахунку (додаток 5) та картку із зразками підписів (додаток 4). Зразки підписів засвідчуються підписом уповноваженого працівника банку. Між фізичною особою і банком укладається договір банківського рахунку.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 18.10.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір №302/1518/07 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб. За укладеним договором позивач надав відповідачеві доручення, дозвіл та згоду на договірне списання грошових коштів з відкритого позивачеві поточного рахунку № НОМЕР_1 .

АТ«ОТП Банк» підтвердив, що 17.07.2009 року відбулося перенесення залишку коштів із у зв`язку з реорганізацією структури банку з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 МФО 307071 на відкритий для нього рахунок № НОМЕР_2 МФО 300528.

Доказів того, що ОСОБА_1 звертався до банку із заявою про закриття одного рахунку та відкриття іншого, відповідачем не надано.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що закриття одного рахунку та відкриття іншого рахунку на ім`я ОСОБА_1 відбулося без згоди позивача, чим були порушені його права.

Однак про зазначені обставини позивачеві було відомо ще 15 травня 2012 року, що підтверджується заявами, направленими ОСОБА_1 на адресу АТ«ОТП Банк», про надання дозволу на дострокове погашення частини кредиту та нарахованих відсотків за кредитним договором №ML-302/353/2007 від 18.10.2007 року. Дострокове погашення просив здійснити в дати звернення з заявами з рахунку № НОМЕР_2 (тобто із нового рахунку) та зобов`язувався забезпечити суму коштів на поточному рахунку, необхідну для здійснення данного дострокового погашення. Тобто позивачеві було відомо про відкриття нового рахунку на його ім`я та перенесення на нього коштів зі старого закритого рахунку, він ним активно користувався і не пред`являв до банку вимоги про те, що на новий рахунок перенесено не всі належні йому кошти. З такими вимогами він звернувся до суду лише в січні 2024 року.

Доводи про те, що позивачеві стало відомо про зміну рахунку в 2018 році спростовуються встановленими обставинами.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, а тому перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові у зв`язку з його необгрунтованістю. У разі встановлення судом порушеного права, але позовна давність за такими вимогами сплила, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, на які посилався позивач.

Саме такий правовий висновок, висловлений у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

Представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності та обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Посилання на порушення судом першої інстанції норм процессуального права при розгляді справи по суті не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не є безумовною підставою для скасування судового рішення з цих підстав, в тому числі і протокольна ухвала від 15.03.2024 року, якою суд першої інстанції прийняв та долучив відзив на позовну заяву.

Доводи про те, що судом першої інстанції прийнято заяву відповідача про застосування строків позовної давності із порушенням норм процесуального права, оскільки вона підписана представником, повноваження якого на представництво банку на момент такої подачі не підтверджені та в заяві не зазначено про наявність у сторін електронних кабінетів не можуть бути прийнятими до уваги,так як спростовуються матеріалами справи.

Є безпідставними аргументи позивача щодо того, що строк позовної давності до його позовних вимог, зокрема до вимоги щодо повернення грошових коштів з поточного рахунку Банку не застосовується, оскільки строк зберігання банком його грошових коштів не обмежується договором або законом.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Застосування позовної давності має забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства».

Позивач звернувся з позовом до банку про повернення йому коштів, якими банк не правильно розпорядився при відкритті нового рахунку.

Встановлено, що 17.07.2009 року відбулося перенесення залишку коштів з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 МФО 307071 на відкритий для нього рахунок № НОМЕР_2 МФО 300528. В послідуючому позивач окристувався рахунком та вносив на нього кошти.

З 15 травня 2012 року позивачеві було відомо про відкриття нового рахунку та перенесення на нього коштів, які знаходилися на закритому рахунку, Позивач активно користувався новим рахунком і не звертався з вимогами щодо неправильного використання його коштів.

За таких обставин позивачеві про його порушене право стало відомо 15 травня 2012 року, тобто строк сплив 15 травня 2015 року, до настання обставин,н час яких строк позовної давності зупинявся.

Твердження про те, що зарахування його грошових коштів на рахунок, що йому не належить та відкритий банком по підробленим документам, а також перерахування банком його грошових коштів на цей рахунок є нікчемним правочином, оскільки порушує публічний порядок, а суд не надав правильної кваліфікації зазначеним обставинам, не може бути прийнятим до уваги, оскільки це не було предметом дослідження в рамках заявлених вимог про стягнення коштів.

Посилання на те, що представник відповідача не мав повноважень на представництво відповідача спростовується наданими документами, які підтверджують наявність у представника повноважень представляти інтереси банку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду з ухваленням нового немає.

Статтею 385 ЦПК України передбачено,що суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Згідно стаття 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

При ухваленні судового рішення у справі судом першої інстанції були правильно встановлені обстаивни по справі, надана оцінка представленим сторонами доказам, підстав для постановлення окремої ухвали апеяляцйний суд не вбачає.

Також відсутні підстави для постановлення окремої ухвали щодо АТ «ОТП Банк» у зв`язку із незаконним відкриттям на підставі підроблених документів банківського рахунку на ім`я позивача. Такі обставини не були предметом спору і судом не встановлювалися.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст.368, 375, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2025 року.

Судді: