Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2-о/641/166/2025 Справа № 641/6933/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року м. Харків

Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Щепелева Г.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ПП «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та перешкоджає діловій репутації,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника - адвокат Мироненко С.С. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з заявою, в якій просить встановити юридичний факт, який має юридичне значення, а саме: що інформація, яка розміщена на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою «Финансирование российского агрессора. Директор компании «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» (Харьков). Депутат Харьковского горсовета 8 созыва от «СЛУГА НАРОДУ», опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 , є недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та перешкоджає діловій репутації ОСОБА_1 .

З наданих матеріалів вбачається, що заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту недостовірної інформації, посилаючись на те, що особи, які поширили недостовірну інформацію, невідомі, а відповідно до ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Ознайомившись та проаналізувавши матеріали заяви про встановлення факту поширення недостовірної інформації, судом встановлено, що у справі провадження не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що передбачено частиною другою ст. 315 ЦПК України.

Зі змісту заяви вбачається, що її мотивовано неможливістю встановити ні автора поширеної інформації та володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту: http://myrotvorets.center у мережі Інтернет, ні хто є реєстратором доменного імені, ні хто є отримувачем послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення веб-сайту на спеціалізованому веб-сервері та забезпечення послуги доступу до нього з мережі Інтернет, тобто невідомі особи, які можуть розглядатися як власники веб-сайту та потенційні відповідачі, та відповідно ідентифікація таких осіб є неможливою. Тому відповідно до пункту 3 частини четвертої ст. 277 ЦПК України, заінтересована особа, право якої порушено, заяву подала у порядку ст. 293 ЦПК України.

Відповідно до положень пункту 3 частини четвертої ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснено, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зазначено, що: «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, вказаних у постанові «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 (пункт 12), належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет, згідно з роз`ясненнями Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1.

У статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» зазначено, що веб-сайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, зокрема об`єктів авторського права та/або суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту та/або облікового запису власника такого веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу в мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики та/або числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - складова частина веб-сайту, розташована за спеціальною адресою в мережі Інтернет; власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, та/або отримувач послуг хостингу.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про електронні телекомунікації», домен - це частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, що має унікальну назву (доменне ім`я), що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У зв`язку з цим, вирішуючи питання про те, в якому порядку має відбуватися захист чи відновлення порушених або оспорюваних прав, інтересів особи, суд має виходити не лише з характеру інформації, яку особа просить визнати недостовірною та спростувати (є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням), а й з того, чи наявний суб`єкт, що поширив відповідну інформацію.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів вжиття можливих та передбачених ЦПК України заходів витребування у адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Так, представник заявника зазначає, що в реєстраційних даних доменного імені https://myrotvorets.center на сторінках цього сайту не виявлено розміщених свідчень про власника сайту та контактними даними сайту вказано «Langley, VA, USA Warszawa, Polska », тобто, зазначений сайт наразі використовується без обмежень та не належить до публічних доменів українського сегменту мережі Інтернет.

Водночас зазначені твердження є лише припущеннями представника заявника. Жодних доказів неналежності веб-сайту до публічних доменів українського сегменту мережі Інтернет заявником не надано.

Заявник вказує, що на сайті https://myrotvorets.center не виявлено свідчень про автора статті за зазначеними посиланнями, а тому автор невідомий, встановити фактично власника вказаного веб-сайту є неможливим, встановити особу автора статті є також неможливим у зв`язку з тим, що стаття була розміщена невідомою особою, яку неможливо ідентифікувати.

Як зазначено у заяві, в результаті пошуку у реєстрі судових рішень, які перебувають у вільному доступі, заявник ознайомився із багатьма справами, де оскаржувалась інформація викладена на інтернет-сайті «Миротворець». Так, інші особи-заявники, в тому числі суди при розгляді таких справ, також, як і ОСОБА_1 не мали змоги встановити достовірні контактні дані інтернет-сайту «ЦЕНТРУ ДОСЛІДЖЕННЯ ОЗНАК ЗЛОЧИНІВ ПРОТИ НАЦІОНАЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ УКРАЇНИ, МИРУ, БЕЗПЕКИ ЛЮДСТВА ТА МІЖНАРОДНОГО ПРАВОПОРЯДКУ» Миротворець», на підтвердження чого надані копії судових рішень.

Однак, відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд не може прийняти надані заявником судові рішення як підтвердження неможливості встановлення автора поширеної інформації та/або власника сайту https://myrotvorets.center, оскільки заявник не брав участі при розгляді зазначених справ.

Відповідно до отриманої заявником інформації за пошуком у базі даних WHOIS, щодо домену https://myrotvorets.center, у формі витягу від 15.09.2025 - інформація про зазначений домен зареєстрована 06.11.2015, однак детальна інформація про представника реєстранта, контактної особи з технічних питань відсутня. Статус домену зазначений «client transfer prohibited» що в перекладі з англійської означає «передача клієнта заборонена». У вказаному витязі наявна інформація тільки про Cloudflare - це мережа серверів по всьому світі.

Натомість, вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що з метою встановлення власника веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 заявник має можливість відповідно до законодавства отримати дані про реєстранта доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4 - у реєстратора доменного імені Cloudflare, Inc.; дані про отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 на спеціалізованому веб-сервері та забезпечення доступу до нього з мережі Інтернет - у хостинг-провайдера цього веб- сайту - Cloudflare, Inc.; дані про володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту: https://myrotvorets.center у мережі Інтернет - у реєстранта доменного імені за адресою електронної пошти: https://domaincontact.cloudflareregistrar.com/myrotvorets.center та/або отримувача послуг хостингу.

Проте, заявником не надано доказів вчинення всіх можливих дій для встановлення власника веб-сайту та неможливості отримання ним відповідної інформації у спосіб передбачений чинним законодавством.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 січня 2025 року у справі № 755/1773/24 (провадження № 61-8158св24).

Заява про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування може бути розглянута в порядку окремого провадження лише за умови, що особа, яка поширила таку інформацію, невідома та її неможливо ідентифікувати.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи той факт, що із поданої заявником заяви про встановлення факту розповсюдження недостовірної інформації та її спростування, а також матеріалів доданих до неї, вбачається спір про право між заявником та власником веб-сайту, вказана вимога не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а даний спір може бути вирішено шляхом подачі позовної заяви в порядку позовного провадження до суду відповідно до положень ст.ст. 27, 175, 177 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про застосування частини четвертої ст. 315 ЦПК України і відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 293, 294, 315, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ПП «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та перешкоджає діловій репутації.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя -Г. М. Щепелева