КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/12998/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Слоня Іллі Ігоровича, в інтересах Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ»

на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області у складі судді Петришин Н. М.

від 29 травня 2025 року

у цивільній справі № 361/10434/24 Броварського міськрайонного суду Київської області

за скаргою ОСОБА_1

на неправомірні дії державного виконавця Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ),

заінтересована особа: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ»,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд зі скаргою на дії органу примусового виконання, в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу Бучацького ВДВС Романюка О. В. від 14 березня 2025 року № НОМЕР_1 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року № 361/10434/24, відповідно до якого з ДП «УКРСПИРТ» на його користь стягнуто 336 953, 19 гривень нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Зобов`язати Бучацький ВДВС поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року № 361/10434/24.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року скаргу задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову начальника відділу Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романюка Олега Васильовича від 04 березня 2025 року НОМЕР_2 про зупинення вчинення виконавчих дій з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року №361/10434/24, відповідно до якого з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 стягнуто 336 953, 19 гривень нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Зобов`язано Бучацький відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_2 з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року № 361/10434/24.

В апеляційній скарзі Слонь І. І., в інтересах Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Зазначає, що постанова про зупинення виконавчих дій була винесена начальником Бучацького відділу державної виконавчої служби Романюком Олегом Васильовичем правомірно, оскільки згідно з наказом Фонду державного майна України № 350 від 03.03.2025 єдиний майновий комплекс ДП «УКРСПИРТ» був включений до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, а наказом Фонду державного майна України № 373 від 06.03.2025 було прийнято рішення про приватизацію. Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зупинити виконавчі дії у такому випадку. Апелянт посилається на висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 червня 2020 року у справі № 796/165/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 908/1525/16, що підтверджують обов`язковість застосування цієї норми. Крім того, незважаючи на те, що Пленум Верховного Суду звернувся до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності цієї норми Конституції, і 06 листопада 2024 року було відкрито конституційне провадження у справі № 4/343(24), дана норма залишається чинною та обов`язковою до застосування до моменту прийняття Конституційним Судом відповідного рішення.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів, а ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною.

Зазначає, що правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 908/1525/16, не можуть бути застосовані в даній справі, оскільки вони стосуються інших правових відносин і не стосуються стягнення заборгованості з заробітної плати. Вона стверджує, що у вказаній справі були встановлені відмінні від обставин цієї справи. Так само, висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 08 червня 2020 року у справі № 796/165/18, не підлягають застосуванню, бо стосуються виконання рішення суду відносно іншого боржника (Російська Федерація) та іншої підстави зупинення виконавчого провадження. Відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 335/1961/23, в якій вказано, що пункт 12 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідає Конституції України. Відповідно до частини 6 статті 10 ЦПК України, якщо суд доходить висновку, що закон суперечить Конституції, він не застосовує такий закон, а застосовує норми Конституції як норми прямої дії. ОСОБА_1 також вказує, що виконання судового наказу може бути проведено за рахунок обігових коштів та майна ДП «УКРСПИРТ», оскільки реорганізація підприємства ще не завершена. Окремо, вона зазначає, що Слонь Ілля Ігорович, як представник ДП «УКРСПИРТ», не має належних повноважень, оскільки довіреність, видана йому, сформована в порядку передоручення, не посвідчена нотаріально та не містить підпису керівника підприємства. Також вона зауважує, що Слонь І. І. не є керівником ДП «УКРСПИРТ», а тому його повноваження мають випливати із закону, статуту чи трудового договору, які не були надані суду.

В засідання суду апеляційної інстанції учасники не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Апелянт в поданій апеляційній сказі просив розглядати справу без участі представників ДП «УКРСПИРТ».

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року № 361/10434/24 стягнуто з ДП «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі у розмірі 336 953, 19 грн.

Постановою Бучацького ВДВС від 20 січня 2025 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року № 361/10434/24 про стягнення з ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 336 953 грн 19 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Наказом фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 затверджені Переліки об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

Наказом Фонду державного майна України від 03 березня 2025 року № 350 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації» (із змінами)» Єдиний майновий комплекс ДП «УКРСПИРТ» включено до Переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

Постановою Бучацького ВДВС від 14 березня 2025 року № НОМЕР_1 зупинено вчинення виконавчих дій з виконання вказаного вище судового наказу, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з включенням Єдиного майнового комплексу ДП «УКРСПИРТ» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

Задовольняючи скаргу, суд виходив із того, що судовим наказом від 21 жовтня 2024 року у справі № 361/10434/24 було стягнуто з ДП «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 336 953,19 грн. Суд встановив, що державний виконавець Бучацького ВДВС постановою від 14 березня 2025 року зупинив виконавчі дії, посилаючись на пункт 12 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки єдиний майновий комплекс ДП «УКРСПИРТ» був включений до переліку об`єктів малої приватизації. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 26 червня 2024 року у цивільній справі № 335/1961/23 суд дійшов висновку, що зупинення виконавчих дій є втручанням держави у право на мирне володіння майном, яке є непропорційним і не ґрунтується на законі, адже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, і держава зобов`язана забезпечити його ефективне виконання. Виходячи з цього, суд задовольнив скаргу та зобов`язав Бучацький відділ ДВС поновити виконавче провадження.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом частини першої, абзацу 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства.

Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Водночас, суд першої інстанції, задовольняючи скаргу заявника, правомірно застосував норми Конституції України як норми прямої дії, оскільки положення пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідає конституційним засадам верховенства права.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України. Невиконання судового рішення суперечить сутності цього права, а також положенням статті 129-1 Конституції України, яка встановлює обов`язковість судового рішення. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на своєчасне одержання винагороди за працю, і це право захищається законом.

Позиція, що державне підприємство може бути звільнене від обов`язку виконувати судові рішення щодо виплати заробітної плати лише на підставі включення його до переліку об`єктів приватизації, не може вважатися пропорційним втручанням у право заявника. Такий підхід порушує принцип верховенства права та перетворює гарантії виконання судових рішень на ілюзорні.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 335/1961/23. Верховний Суд у цій постанові дійшов висновку, що втручання держави у право на мирне володіння майном в частині невиплати заробітної плати є непропорційним і не ґрунтується на законі. Суд прямо вказав на невідповідність пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» положенням статті 8, частини другої статті 19, частин першої, другої статті 55, пункту 9 частини другої статті 129, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України, та вирішив справу шляхом застосування норм Конституції як норм прямої дії.

Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди застосовують практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, право на виконання судового рішення є складовою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Шмалько проти України»), а невиплата заробітної плати, присудженої рішенням суду, становить втручання, несумісне з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справах «Бурдов проти росії», «Войтенко проти України»).

Доводи апелянта ДП «УКРСПИРТ» є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 908/1525/16 є необґрунтованим. Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2024 року прямо зазначив, що у справі № 908/1525/16 були встановлені відмінні обставини, а саме: спір стосувався стягнення комерційного боргу, а не заборгованості з заробітної плати, і тому висновки, викладені в ній, не можуть бути застосовані до правовідносин щодо стягнення коштів на користь фізичної особи за трудові відносини. Таким чином, ця постанова є нерелевантною для даної справи, адже правовідносини не є подібними.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному ухвалі суду, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Слоня Іллі Ігоровича, в інтересах Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ», залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 вересня 2025 року.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов