КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/8425/13-ц
У Х В А Л А

10 вересня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А. та секретаря судового засідання Діденка А.С. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , поданої представниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Мерзлого Л.В. в м. Ірпені у справі за позовом ОСОБА_2 до Садівницького товариства «Бучанка», ОСОБА_5 , треті особи Реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції, Ірпінська міська рада, виконавчий комітет Ірпінської міської ради, ОСОБА_1 про визначення незаконним статуту, визнання недійсними рішень правління, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

В провадженні Київського апеляційного суду знаходиться дана справа.

16 липня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А. від розгляду апеляційної скарги.

Заява про відвід обґрунтована тим, що головуюча суддя Кашперська Т.Ц., інші члени колегії суддів - судді Фінагеєв В.О., Яворський М.А. не можуть брати участь в розгляді справи і підлягають відводу, оскільки з огляду на ч. 5 ст. 36, ст. 38, ст. 39 ЦПК України ці судді зобов`язані були до 16 липня 2025 заявити самовідвід у разі, якщо є обставини, які викликали чи можуть викликати в апелянта сумнів в їх об`єктивності та неупередженості, але ці судді цей свій обов`язок до 15 липня 2025 року включно не виконали, що дає йому привід вважати, що ці судді є у змові із суддею/головою Ірпінського міського суду Київської області Мерзлим Л.В., який ухвалив оскаржуване рішення від 13 лютого 2025 року, і головуюча суддя Кашперська Т.Ц., інші члени колегії суддів - судді Фінагеєв В.О., Яворський М.А. із головою суду першої інстанції Мерзлим Л.В. готують злочин проти ОСОБА_2 , їх поведінка/діяння передує замаху та безпосередньо вчиненню злочину. Їх поведінка (їх діяння) полягає в умисному створенні ними умов для вчинення злочину, таких як змова, усунення перешкод.

Вказував, що готування до злочину, тобто дії, вчинені ними при готуванні, містять ознаки самостійного злочину (наприклад, підробка документів у справі № 367/8425/13-ц й використання винесеної у справі №2-805/12 ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 06 березня 2024 року, зупинити дію якої судді Кашперська Т.Ц., Фінагеєв В.О., Яворський М.А. відмовились у 2024 році, що видно з їх ухвали від 26 червня 2024 року по тій справі №2-805/12, в апеляційному провадженні 22-ц/824/10121/2024 і попередньої ухвали, тексти з ЄДРСР яких додаються до заяви про відвід.

Вказував, що з об`єктивної сторони готування до злочину проявилося в різних діях головуючої судді Кашперської Т.Ц., інших членів колегії суддів - суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А. і голови суду першої інстанції Мерзлого Л.В., але спільним для них є те, що всі їх діяння полягають лише у створенні умов для вчинення злочину проти ОСОБА_2 .

З суб`єктивної сторони готування до злочину проти ОСОБА_2 вчинено з прямим умислом, тобто головуюча суддя Кашперська Т.Ц., інші члени колегії суддів - судді Фінагеєв В.О., Яворський М.А. і голова суду першої інстанції Мерзлий Л.В. усвідомлюють, що створюють умови для вчинення певного злочину проти ОСОБА_2 , внаслідок якого ОСОБА_2 втратить майно /садовий будинок, придбаний нею 19 листопада 1997 року, 02 лютого 1998 року у гр. ОСОБА_6 і вказані судді хочуть створити такі умови.

При цьому головуюча суддя Кашперська Т.Ц., інші члени колегії суддів - судді Фінагеєв В.О., Яворський М.А. і голова суду першої інстанції Мерзлий Л.В. мають умисел не обмежуватися лише готуванням до злочину проти ОСОБА_2 , а бажають вчинити такі дії, які призведуть до закінчення злочину проти ОСОБА_2 .

Змова на вчинення злочину - це згода двох або більше осіб у спільному вчиненні злочину, у змові, яка, як він вважає є, беруть участь як мінімум чотири посадові особи органів державної влади, а саме: судді Кашперська Т.Ц., Фінагеєв В.О., Яворський М.А. і голова суду першої інстанції Мерзлий Л.В., а також, як він вважає, у змові бере участь адвокат Жабен Л.І. і представник СТ «Бучанка» Гуменюк О.А.

Усунення учасниками готування до злочину проти ОСОБА_2 перешкод - це усунення перепон, які заважають вчиненню злочину, здійсненню злочинного умислу.

Інше умисне створення умов для вчинення злочину - це різноманітні дії головуючої судді Кашперської Т.Ц. та іншими членами колегії суддів - суддями Фінагеєвим В.О., Яворським М.А, що створюють можливість для вчинення злочину, наприклад, призначення цими суддями 24 червня 2025 розгляду справи саме на 16 липня 2025 року, оскільки зі справи добре відомо, що і ОСОБА_1 , і позивач ОСОБА_2 видали довіреності своїм представникам 06 липня 2020 року на 5 років і саме 06 липня 2025 строки дії цих довіреностей сплинули, а отже для одного судового засідання, призначеного ними на 16 липня 2025 року, ОСОБА_2 доведеться знову йти до нотаріуса, витрачати грошові кошти, хоч вона є людиною похилого віку, хворою, є пенсіонеркою і розмір її пенсії свідчить, що під час дії воєнного стану вона є за межею бідності.

Також, ще 29 квітня 2025 року суддя Кашперська Т.Ц., як головуюча, залишаючи без руху вказану вище апеляційну скаргу від 03 квітня 2025 року, яка залишалась нею без руху для сплати судового збору кожним апелянтом із вказаної апеляційної скарги, визначаючи розміри судового збору із апеляційної скарги, в ухвалі від 29 квітня 2025 року з огляду на ч. 6 ст. 367 ЦПК України наперед описала які саме позовні вимоги ОСОБА_2 , на її погляд, нібито були предметом розгляду в суді першої інстанції, від імені якого діяв суддя Мерзлий Л.В., зокрема, описала лише ті вимоги, що заявлені ОСОБА_2 у її первісному позові 11 листопада 2013 року і потім в порядку доповнень 09 лютого 2015 року, у той час як з описової частини оскаржуваного рішення від 13 лютого 2025 року, яке ухвалив суддя Мерзлий Л.В., вбачається, що суддя Мерзлий Л.В. нібито розглядав і вимоги, заявлені 23 січня 2024 року, оскільки він і суддя Кравчук Ю.В. не виносили ухвалу про повернення позивачу ОСОБА_2 заяви від 23 січня 2024 року про зміну предмету її позову і у рішення суддя Мерзлий Л.В. описав вимоги так: «З урахуванням викладеного, просить суд визнати дійсним та таким, що був укладений 19.11.1997 між членом садівницького товариства «Бучанка» смт. Гостомель Київської області ОСОБА_6 і ОСОБА_2 договір купівлі-продажу садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) право власності на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ».

Вказував, що суддя Кашперська Т.Ц. заздалегідь визначилась, що суд, від імені якого діятимуть 16 липня 2025 року, вона і судді Фінагеєв В.О., Яворський М.А., не прийме і не розгляне ті позовні вимоги, які було змінено 23 січня 2025 року, а саме позовні вимоги про визнання дійсним і таким, що був укладений 19 листопада 1997 року між членом садівницького товариства «Бучанка» смт. Гостомель Київської області ОСОБА_6 і ОСОБА_2 договір купівлі-продажу садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та про визнання за ОСОБА_2 право власності на вказаний садовий будинок, для надання цієї можливості суддя Мерзлий Л.В. не виносив жодних ухвал щодо заяви від 23 січня 2024 року про зміну предмету позову, щодо клопотання від 23 січня 2024 року про залучення належного відповідача Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області.

Вказував, що поняттям умисного створення умов для вчинення злочину охоплюються всі зазначені в законі підготовчі дії, які названі законодавцем через їх найбільшу поширеність.

Вважав, що під виявленням умислу слід розуміти прояв суддею Кашперською Т.Ц., як головуючою, письмово, наміру вчинити певний злочин проти ОСОБА_2 , внаслідок якого вона втратить майно - садовий будинок.

Звертав увагу, що ще з 2024 року, коли судді ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Яворський М.А. вирішували питання відкриття апеляційного провадження у справі №2-805/12 за його позовом до Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області та гр. ОСОБА_9 , третя особа Садівницьке товариства «Бучанка», і вирішували питання, чи зупиняти дію ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 06 березня 2024 року, то ці судді своєю поведінкою дали привід йому сумніватись в їх неупередженості до нього і їх об`єктивності, оскільки відмовились реалізувати своє повноваження на зупинення дії, винесеної у справі №2-805/12 ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 06 березня 2024 року.

А в даній справі 367/8425/13-ц ухвалою головуючої судді ОСОБА_7 , суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А. від 02 червня 2025 року про відкриття апеляційного провадження було зупинено дію оскаржуваного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 лютого 2025 року.

Винесеною в рамках справи №2-805/12 ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 березня 2024 року йому було відмовлено в перегляді за нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року, тож судді Кашперська Т.Ц., Фінагеєв В.О., Яворський М.А. не зупинили у 2024 році дію тієї ухвали /рішення щодо заяви, теж умисно в процесі готування іншого злочину, бо з рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 лютого 2025 року у справі №367/8425/13-ц за позовом ОСОБА_2 йому стало зрозуміло у березні 2025 року, чому ці судді не зупинили в 2024 році дію вказаної ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 06 березня 2024 року, зокрема, ще з 16 квітня 2024 р суддя Мерзлий Л.В. вирішив використати при ухваленні рішення у справі №367/8425/13-ц ту ухвалу від 06 березня 2024 року по справі №2-805/12.

Вказував, що в ухвалі від 26 червня 2024 року по справі №2-805/12 судді Кашперська Т.Ц., Фінагеєв В.О., Яворський М.А. установили: ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Водночас згідно з об`єктивним критерієм потрібно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним у з`ясуванні такого питання є те, чи можуть існувати побоювання учасників справи при розгляді справи щодо безсторонності певного судді, які є об`єктивно виправданими.

Питання довіри суспільства та держави до постановленого у майбутньому у цій справі рішення мають переважати будь-які інші міркування. Постановлене у цій справі рішення суду не повинно піддаватися найменшій критиці з врахуванням обставин, настання яких не залежало від волі судді, якому заявлено відвід від участі у розгляді цієї справи.

З огляду на викладене, оскільки у представника позивача Хованського О.Г. виникли сумніви у неупередженості та об`єктивності колегії суддів в зв`язку із наявністю різної практики застосування ч. 4 ст. 359 ЦПК України, та сформоване бачення дій колегії суддів саме як прояв дискримінації, з метою забезпечення і гарантування довіри усіх учасників під час розгляду справи, на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви про відвід. Враховуючи викладене, з метою уникнення виникнення щонайменших сумнівів у заявника щодо неупередженості та відсутності безсторонності колегії суддів, з метою недопущення у майбутньому недовіри з формуванням думки учасників процесу на правомірні очікування законності судового рішення, заяву позивача про відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А. слід задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Отже, виходячи з того, що суддям Кашперській Т.Ц., Фінагеєву В.О., Яворському М.А. було добре відомо, що є обставини, які дають привід йому сумніватись в їх неупередженості і об`єктивності при розгляді справи №367/8425/13-ц, але ці судді на порушення ч. 1 ст. 39 ЦПК України до 15 липня 2025 року так і не заявили в цій справі самовідвід, то у нього 15-16 липня 2025 року з цієї бездіяльності вказаних суддів щодо їх обов`язку заявити самовідвід, передбаченого ч. 1 ст. 39 ЦПК України, виник сумнів в їх неупередженості і об`єктивності. З огляду на це і все вищевказане, на ухвалу від 26 червня 2024 року по справі №2-805/12 суддів Кашперська Т.Ц. , Фінагеєв В.О., Яворський М.А., керуючись ст. 6-1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1, 3, 8, 9, ч.2 ст.19,129 Конституції України, ст. 2, п. 5 ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 38, ст. 39 ЦПК України, просив заявлений відвід головуючій судді Кашперській Т.Ц., членам колегії суддям Фінагеєву В.О., Яворському М.А. задовольнити, з додатків до цієї заяви і матеріалів справи №367/8425/13-ц встановити, що судді Кашперська Т.Ц., Фінагеєв В.О., Яворський М.А. мали обов`язок заявити до 15 липня 2025 року у справі №367/8425/13-ц самовідвід, оскільки ще з 2024 року зі справи №2-805/12 є обставини, і є обставини, які мали місце, починаючи з 29 квітня 2025 року, які свідчать про те, у нього апріорі не може не виникнути сумнів в неупередженості і об`єктивності цих суддів при розгляді справи №367/8425/13-ц, відвести від участі в розгляді справи №367/8425/13-ц в апеляційному порядку суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду, а саме головуючу суддю Кашперську Т.Ц., членів колегії - суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А. і відвести їх через виникнення у нього 15-16 липня 2025 року сумніву в їх неупередженості і об`єктивності щодо ОСОБА_2 - його матері і щодо нього, який виник у нього 15 липня 2025 року, виходячи з того, що ці судді на порушення ч. 1 ст. 39 ЦПК України до 15 липня 2025 року включно так і не заявили в цій справі самовідвід при очевидній наявності обставин, які безспірно свідчать, що у нього не може не виникнути до 16 липня 2025 року сумнів в їх неупередженості і об`єктивності щодо ОСОБА_2 його матері і щодо нього, він не виключає, що ці судді можуть в подальшому залучити й інших суддів для закінчення злочину проти ОСОБА_2 , як було залучено інших таких суддів як от ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до закінчення злочину проти нього, який готувався суддями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Яворським М.А. і головою Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_13 , суддею Кравчук Ю.В.

До заяви про відвід додано копію заяви ОСОБА_1 від 15 липня 2025 року до Ірпінського міського суду Київської області про ухвалення додаткового рішення, копію рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 лютого 2025 року в справі № 367/8425/13-ц, копію заяви ОСОБА_1 від 23 січня 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області про зміну предмету позову, копію ухвали Київського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року в справі № 367/8425/13-ц про залишення апеляційної скарги без руху, копії ухвал Київського апеляційного суду від 20 травня 2024 року та від 26 червня 2024 року в справі № 2-805/12.

Усно доповнивши заяву про відвід в судовому засіданні 10 вересня 2025 року, представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Малиновська Л.С. просила відвести від розгляду апеляційної скарги також секретаря судового засідання Діденка А.С., мотивуючи це тим, що представнику СТ «Бучанка» під час ознайомлення останньої з матеріалами справи було повторно видано копію ухвали про відкриття апеляційного провадження без наявних на те підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Оскільки заява про відвід надійшла до Київського апеляційного суду 16 липня 2025 року в день судового засідання, заява про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

В судовому засіданні 10 вересня 2025 року представники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали заяву про відвід та просили її задовольнити.

Вирішуючи заяву про відвід, апеляційний суд виходить із наступного.

Положеннями ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, перелік підстав для відводу чітко визначений законом.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто, має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Водночас, як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є не об`єктивним (з різних причин) це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Наведене свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Апеляційний суд вважає, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід колегії суддів, апеляційний суд приймає до уваги те, що заява ОСОБА_1 обґрунтована лише незгодою з процесуальним рішенням колегії суддів, відтак самі по собі посилання заявників на упередженість суду, без надання доказів такої упередженості, не є підставою для відводу, передбаченою ст. 36 ЦПК України.

Доводи ОСОБА_1 про готування колегією суддів злочину, спрямованого на умисне позбавлення майна його матері ОСОБА_2 , про умисне призначення судового засідання на 16 липня 2025 року після закінчення дії довіреностей представників 06 липня 2025 року, а також про те, що суддя Кашперська Т.Ц. заздалегідь визначилася, що суд, від імені якого діятимуть 16 липня 2025 року вона і судді Фінагеєв В.О., Яворський М.А., не прийме і не розгляне ті позовні вимоги, які було змінено 23 січня 2024 року, є нічим не підтвердженими припущеннями і не можуть бути підставою для відводу.

У заяві про відвід не наведено фактів прояву колегією суддів поведінки, яка б свідчила про їх упередженість чи необ`єктивність у цій справі.

Отже, доводи, якими ОСОБА_1 мотивує свою заяву про відвід колегії суддів, обумовлені його незгодою з процесуальним рішенням колегії суддів, не викликає обґрунтованих сумнівів у об`єктивності колегії суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу.

Аргументи, на які посилається Хованський О.Г. у заяві про відвід, не є підставами для висновку, що колегія суддів проявила упередженість при розгляді справи. При цьому, доводи заявника щодо відводу колегії суддів ґрунтуються виключно на суб`єктивній оцінці вищезазначених обставин.

Відповідно до ст. 38 ЦПК України секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач не можуть брати участі у розгляді справи та підлягають відводу (самовідводу) з підстав, зазначених у статті 36 цього Кодексу. Експерт або спеціаліст, крім того, не може брати участь у розгляді справи, якщо: 1) він перебував або перебуває в службовій або іншій залежності від учасників справи; 2) з`ясування обставин, які мають значення для справи, виходить за межі сфери його спеціальних знань.

Участь секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача у судовому засіданні під час попереднього розгляду даної справи відповідно як секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача не є підставою для їх відводу.

Оцінюючи доводи заяви про відвід в частині відводу секретаря судового засідання Діденка А.С., що мотивовано повторною видачею секретарем судового засідання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження представнику відповідача СТ «Бучанка», апеляційний суд відхиляє їх як необґрунтовані.

Враховуючи, що докази отримання відповідачем копії зазначеної ухвали, направленої Київським апеляційним судом в порядку ст. 361 ЦПК України засобами поштового зв`язку супровідним листом від 05 червня 2025 року, в матеріалах справи були відсутні, копію ухвали Київського апеляційного суду від 05 червня 2025 року про відкриття апеляційного провадження у даній справі було видано секретарем судового засідання Діденком А.С. на підставі письмової заяви безпосередньо представнику відповідача СТ «Бучанка» - Жабен Л.І. (а. с. 53 т. 10).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Враховуючи зазначені норми закону, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А. та секретаря судового засідання Діденка А.С.

Керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А. та секретаря судового засідання Діденка А.С. відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 11 вересня 2025 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.