Провадження № 2-н/947/8721/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

18.09.2025 суддя Київського районного суду міста Одеси Чванкін С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,починаючи з дня подання даної заяви й до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду та до досягнення дітиною повноліття.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з огляду на таке.

З відповіді з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З відповіді з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, заявник ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 зареєстровані тапроживають за однією адресою.

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Разом з тим, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України може бути видано судовий наказ, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з заявником та перебуває на його повному утриманні.

Однак, належними та допустимими доказами заявник не підтверджує зазначені обставини.

В матеріалах справи відсутні відомості, що неповнолітня дитина проживає разом із заявником та перебуває на його утриманні.

Оскільки з поданих документів неможливо встановити з ким із батьків проживає дитина, тому що обидва зареєстровані та проживають за однією адресою, суд дійшов висновку, що між сторонами існує спір про правові підстави для звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів, відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 5 ст. 183 СК України - з ким саме із батьків проживають діти для подальшого звернення з вимогою про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу або якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Зазначені обставини є підставою для відмови у видачі судового наказу, що не позбавляє заявника права звернутися до суду із цими вимогами в позовному провадження.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 166 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Суддя С. А. Чванкін