КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/1395/25 Головуючий у І інстанції - Маркєлова В.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/8678/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, -

установив:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів.

Просив суд, позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 на користь дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дочки у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів направлено до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, за підсудністю.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що позовна вимога про збільшення розміру аліментів не є похідною від позовної вимоги про позбавлення батьківських прав в розумінні ст. 188 ЦПК України. Поєднання у одному провадженні із вимогою про збільшення розміру аліментів вимоги про позбавлення батьківських прав не суперечить положенням процесуального закону.

Вказує, що ним було заявлено дві вимоги, як про позбавлення батьківських прав, так і про збільшення розміру аліментів, а тому, вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено правила підсудності, оскільки позов був пред`явлений за правилами альтернативної підсудності за його місцем проживання, що є його правом.

Просив суд, скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Передаючи справу на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, суд першої інстанції виходив з того, що позивач разом з вимогою про стягнення аліментів заявив також позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, яка повинна пред`являтися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача, а тому, справа непідсудна Дарницькому районному суду м. Києва.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Маріуполя, проте, згідно з розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», розгляд справи, підсудних Орджонікідзевському районному суду м. Маріуполя здійснюється Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що дана справа не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва та підлягає передачі до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, за підсудністю.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Стаття 28 ЦПК України встановлює правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю.

Альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу.

Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян.

Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У роз`ясненнях, що містяться в узагальненні Верховного Суду України «Практика розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11 грудня 2008 року зазначено, що справи про позбавлення батьківських прав є справами позовного провадження, тому ця категорія справ підлягає розгляду за загальними правилами підсудності - відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України (що узгоджується із ст. 27 чинного ЦПК України) за місцем проживання відповідача або одного з них, якщо позов подається до обох батьків (ч. 1 ст.113 ЦПК) (що узгоджується із ч. 15 ст. 28 чинного ЦПК України). Якщо в одному позові вимоги про позбавлення батьківських прав (та інші вимоги щодо захисту прав дитини) поєднуються з вимогою про стягнення аліментів, такий позов може подаватися за вибором позивача згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК (що узгоджується із ч.1 ст. 28 чинного ЦПК України).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 квітня 2020 року, у справі №200/11563/18.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 заявив дві вимоги: про позбавлення батьківських прав; про збільшення розміру аліментів.

Колегія суддів звертає увагу, що позовна вимога про збільшення розміру аліментів не є похідною від позовної вимоги про позбавлення батьківських прав в розумінні ст. 188 ЦПК України.

Поєднання у одному провадженні із вимогою про збільшення розміру аліментів вимоги про позбавлення батьківських прав не суперечить положенням процесуального закону.

Таким чином, враховуючи зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_2 , що у Дарницькому районі міста Києва, позивач, вірно визначив підсудність, та керуючись ч. 1 ст. 28 ЦПК України звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом.

Отже, викладені заявником в апеляційній скарзі доводи знайшли своє підтвердження, і дають підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена.

Згідно з положеннями п.1 ч. 1ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, передаючи справу на розгляд іншому суду, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2025 року про направлення позовної заяви на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровськаскасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Дарницького районного суду м. Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба