Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2025 Справа №607/13629/25 Провадження №2/607/4086/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Козак О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором № 9093 від 13.04.2024 у розмірі 70875 грн.

Позов мотивовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 в електронній формі уклали Кредитний договір №9093 від 13.04.2024, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень, строком на 365 днів (до 13.04.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ "СЕНС БАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Відповідач в порушення умов Кредитного договору не повернув суму кредиту, не сплатив нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, в зв`язку з чим виникла заборгованість.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглядати справу в його відсутності.

Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 в електронній формі уклали Кредитний договір №9093 від 13.04.2024 (а.с. 26-37), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень, строком на 365 днів (до 13.04.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ "СЕНС БАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних).

Договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 679641, який направлявся 13.04.2024 о 16:14:02 год шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який зазначений у Кредитному договорі (а.с. 44).

Кредитні кошти у сумі 7000 грн були відправлені Відповідачу 13.04.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ "СЕНС БАНК", що підтверджується довідкою про проведення переказу (а.с. 43).

Позивач стверджує, що станом на 13.04.2025 наявна заборгованість у розмірі 70875.00 гривень, яка складається із 7000,00 грн - заборгованість за кредитом та 63875,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 13.04.2024 по 13.04.2025.

Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».

Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 в електронній формі уклали Кредитний договір №9093 від 13.04.2024 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень, строком на 365 днів (до 13.04.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ "СЕНС БАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 %.

Факт перерахунку коштів підтверджується довідкою про проведення переказу (а.с. 43).

Визначаючи розмір заборгованості, суд виходить із такого.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).

Обраховуючи суму відсотків, суд враховує, що спірний договір є договором споживчого кредиту.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Відповідності до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», у урахуванням змін, які внесені Законом України « Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, у відповідності до пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (24.12.2023), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, із аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що періоди дії максимально дозволених денних процентних ставок згідно з Законом (що набрав чинності 24.12.2023) будуть становити:

24.12.2023 - 22.04.2024: не більше 2,5% на день;

23.04.2024 - 20.08.2024: не більше 1,5% на день:

з 21.08.2024 і далі: не більше 1% на день.

Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, позивачем за період із 13.04.2024 по 13.04.2025 позивачем нараховувалися відсотки у розмірі 2,5 % в день, що суперечить вимогами вищенаведених нормативних актів.

Виходячи із норм статті 8 та пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір відсотків за користування кредитом не міг бути більшим:

1) 13.04.2024 - 22.04.2024 (9 днів), максимальний розмір відсотків на день виходячи із відсоткової ставки 2,5 % від 7000 - 175 грн, загальний розмір відсотків за вказаний період - 1575 (175 Х 9) грн.

2) 23.04.2024 - 20.08.2024 (120 днів), максимальний розмір відсотків на день виходячи із відсоткової ставки 1,5 % від 7000 - 105 грн, загальний розмір відсотків за вказаний період - 12600 (105 Х 120) грн.

3) 21.08.2024-13.04.2025 (236 днів), максимальний розмір відсотків на день виходячи із відсоткової ставки 1 % від 7000 - 70 грн, загальний розмір відсотків за вказаний період - 16520 (70 Х 236) грн.

Отже, загальний розмір відсотків за договором кредиту не міг перевищувати 30695 (1575+12600+16520) грн.

Суд відхиляє покликання позивача на те, що у зв`язку із тим, що зміни у кредитний договір не вносилися, а тому вимоги статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру процентної ставки на нього не поширюється. Так, вказаний договір був укладений 13.04.2024, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (24.12.2023), а тому, вказані зміни щодо розміру процентної ставки поширюються і на спірні правовідносини та повинні були враховуватися позивачем.

При цьому, після набрання чинності вказаним законом встановлений перехідний період саме із періодами максимальних процентних ставок: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %., а не, як це трактує позивач, можливості у цей період укладати договори із такими розмірами процентних ставок на майбутнє.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки строк кредитування сплинув, відповідачем не спростовано розмір заборгованості у розмірі 7000 грн за тілом кредиту та 30695 за відсотками, разом - 37695 грн, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати на суму 2422,40 грн - зі сплати судового збору, та 10000 грн - витрат на правову допомогу, що підтверджується договором із адвокатом Руденко К.В. від 16.09.2024, довіреністю (а.с. 75-76), актом приймання передачі виконаних робіт від 03.03.2025(а.с. 78-79), платіжною інструкцією про перерахування коштів (а.с. 80), разом - 12422,40 (2422,40+7000) грн.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково - на суму 37695 грн із 70875 грн, що становить 53,18 %, на підставі частини першої 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 6606,23 (53,18 % від 12422,40) грн судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» 37695 гривень заборгованості за Кредитним договором № 9093 від 13.04.2024 та 6606,23 гривень судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛТ КРЕДИТ", ел. пошта , тел. 73, адреса 03035, м. Київ, площа Солом`янська, буд.2, прим. 04, .

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 09.09.2025.

Головуючий суддяВ. М. Позняк