КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/1186/2025
Справа № 754/3775/24
У Х В А Л А

15 вересня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Соколова Миколи Васильовича про виправлення описки в постанові Київського апеляційного суду від 30 липня 2025 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою),

в с т а н о в и в :

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кошти в сумі 967575,12 грн. заборгованості за договором позики від 20 жовтня 2020 року, в тому числі 10915,12 грн. - 3 % річних. Позов обґрунтовував тим, що 20 жовтня 2020 року уклав із відповідачем договір позики, за яким останній отримав від нього у борг 25000 доларів США та зобов`язується повернути кошти до 20 жовтня 2023 року. На підтвердження укладення вказаного договору позичальником була складена відповідна розписка, оригінал якої знаходиться у позивача. Проте до цього часу ОСОБА_2 борг не повернув, уникає спілкування, не відповідає на дзвінки, не реагує на претензії. На день проведення розрахунку 07 березня 2024 року грошовий борг ОСОБА_2 за борговою розпискою від 20 жовтня 2020 року становить 25000 доларів США, що еквівалентно 956660 грн., 3 % річних від простроченої суми за період з 21 жовтня 2023 року по 07 березня 2024 року - 10915,12 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики в розмірі 956660 грн., 3 % річних від простроченої суми за період з 21 жовтня 2023 року по 07 березня 2024 року 10915,12 грн., а також судовий збір 9675,75 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником Старовойтовою Д.А., задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року скасовано та прийнято нову постанову. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики в розмірі 25000 доларів США, а також судовий збір в розмірі 9433,90 грн.

25 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Соколова М.В. про виправлення описки в постанові Київського апеляційного суду від 30 липня 2025 року.

Заявник у даній заяві посилався на те, що позивачем при підготовці позовної заяви було помилково надано суду та зазначено в анкетних даних РНОКПП його сина ОСОБА_4 . Як наслідок, у резолютивних частинах рішень судів першої та апеляційної інстанцій вказаний невірний індивідуальний податковий номер, який не належить позивачу ОСОБА_1 . Просив виправити описку в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 30 липня 2025 року та замінити індивідуальний податковий номер з на . До заяви представник позивача долучив копію картки платників податків на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням його РНОКПП: НОМЕР_1 .

11 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Старовойтової Д.А. надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 про виправлення описки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про виправлення описки підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених в судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи, займаної посади тощо), або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення). Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Суд вправі здійснити технічну заміну елементу, яка є очевидною й такою, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення.

Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать: написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення, оскільки будь-яка описка має істотне значення і може ускладнити виконання рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20) вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 362/2179/17 (провадження № 51-3635км19), від 13 липня 2022 року в справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21), від 13 липня 2022 року в справі № 761/14537/15-ц вказано, що ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її похідним характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок або відмови у внесенні таких виправлень. Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди підпорядкований змісту судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення. Отже, оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися в тому ж порядку, що і виправлене судове рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднано з наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень, крім випадків, коли суд, постановляючи ухвалу про внесення виправлень у судове рішення, вийшов за межі наданих йому законом повноважень.

Відповідно до вимог статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на вищевикладене, зазначення правильного РНОКПП ОСОБА_1 є необхідним для виконання рішення суду.

ЄСПЛ у своїй практиці наголосив, що, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29, від 26 липня 2007 року).

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

В даному випадку не можна сказати, що ОСОБА_1 «отримав рішення, яке стосується його «цивільних прав та обов`язків», оскільки, через невірне зазначення його РНОКПП, таке рішення не може бути виконано.

Отже, оскільки зазначення невірного РНОКПП ОСОБА_1 унеможливлює виконання постанови Київського апеляційного суду від 30 липня 2025 року, що порушує викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду, відмова у виправленні описки порушить викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду.

Керуючись ст. 269 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Соколова Миколи Васильовича про виправлення описки в постанові Київського апеляційного суду від 30 липня 2025 року задовольнити.

Виправити описку в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 30 липня 2025 року та вважати вірним РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_1 .

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: