Справа № 727/8037/25
Провадження № 2/727/2120/25
15 вересня 2025 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці
головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Аниськовій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Това-риства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позов-них вимог вказано, що 16.08.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДО-ПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №545769659 у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 5000,00 грн.
На виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту Відповідача № НОМЕР_1 , яка була вказана при укладанні Договору. Проте, в порушення умов Договору та Правил Позичальник не повернув на-дані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сто-ронами строки. 05.11.2024 відповідно до ст.1077 ЦК України, Товариство відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором Факторингу № МВ-ТП/7. Згідно з п. 4.1. Договору Факторингу на-явне право вимоги переходить від Товариства і до Позивача з моменту підписання Реє-стру прав вимоги.
Посилаючись на викладені обставини, а також те, що станом на день звернення до суду з позовом сума заборгованості за кредитним договором не погашена, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та су-дові витрати.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце роз-гляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині поданої позовної за-яви просив проводити розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги під-тримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заоч-ного рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась у відповідності до ст. 128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомила та не подала відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідно-сини сторін, суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності представ-ника відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 16.08.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №545769659 у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до умов Розділу 2 Договору Товариство зобов`язалося надати Відпо-відачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зо-бов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відпо-відно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та і Правилах надання грошо-вих коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеже-ною відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Пра-вила), що є невід`ємною частиною Договору, текст яких ; розміщений на сайті Товари-ства: www.moneyveo.ua.
Згідно умов Договору грошові кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на 1 рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної Позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником чергово-го траншу за Договором.
Так, на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту Відповідача: № НОМЕР_1 , яка була вказана Відповіда-чем при укладанні Договору.
Договір між Товариством та Відповідачем було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Елек-тронний підпис одноразовим ідентифікатором накладено на Договір та інформація про підпис (дату та час) міститься в Розділі 15 Договору.
Розмір кредиту визначений у Розділі 2 Договору.
Розділом 5 Договору визначено порядок надання кредиту, а саме шляхом ініцію-вання ; кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок По-зичальника, що вказаний у Договорі.
Розділом 7 Договору встановлено, що Відповідач зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання кредиту (у разі наявності). Визначено також порядок повернення кредиту та погашення нарахованих процентів та комісій.
Відповідно до Розділу 8 Договору Відповідач за користування кредитними кош-тами зобов`язаний сплачувати Товариству проценти за його користування. Загальні ви-трати та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Відповідача і прораховується в порядку описаному у Розділі 8.
Відповідно до п. 9.1.1.1. Договору Товариство має право вимагати від Відповідача повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх ін-ших зобов`язань, передбачених цим Договором.
Пунктом 6.2. Правил визначено, що Позичальник повідомлений про можливе ук-ладення кредитодавцем договору відступлення права вимоги за відповідним електрон-ним договором або договору факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого новий кредитор набуває статусу володільця персональних даних і Позичальника, і зазначене кореспондується та відповідає приписам статті 512 ЦК України, якою і ви-значено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок j передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
05.11.2024 у відповідно до ст.1077 ЦК України Товариство відступило право ви-моги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за До-говором Факторингу № МВ-ТП/7.
Згідно з п.4.1. Договору Факторингу наявне право вимоги переходить від Товари-ства і до Позивача з моменту підписання Реєстру прав вимоги.
За таких обставин, представником позивача доведено та судом встановлено факт порушення відповідачем прав позивача.
Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини по-зики, які регулюються нормами ЦК України.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.2 ч.1 ст.11 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у то-му числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вва-жається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомо-гою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підпи-саний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за до-помогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного під-пису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, ви-борі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, ін-ших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичаль-ник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначе-ні Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шля-хом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) дру-гою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Від-повідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прий-няття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення осо-бі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, перед-баченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прий-няття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбачено-му статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції ук-ласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній си-стемі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шля-хом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному стат-тею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законо-давства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторо-нами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електрон-ного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторо-нами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первіс-ного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під від-ступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який пе-редбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факто-рові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У відповідності до ч. 1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має буnи право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За умовами ст. ст. 1049 та 625ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016р. у справі за № 6-1412цс16).
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Сторони договору на власний розсуд визначають його зміст, тобто, формують його конкретні умови, що не суперечать законодавству. Адже, дійсний та неоспорений договір є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припи-няється виконанням, проведеним належним чином.
Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем до-кази, суд дійшов до висновку, що між сторонами у справі було укладено кредитний до-говір у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов та правил такого договору.
На виконання зазначених вимог, Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`я-зання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Натомість, відповідач заборгованість за вказаним договором не повернула.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а та-кож достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Щодо стягнення судових витрат, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до приписів ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судо-вого збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задово-лення позову - на відповідача.
Відповідно до платіжної інструкції №1067 від 12 червня 2025 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відпові-дача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених ви-трат по сплаті судового збору 2 422,40 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення на його користь з відповідача витрат на про-фесійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. суд зазначає про таке.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу до-помогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судо-вих витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення впли-нути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути на-дані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату го-норару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у вста-новленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне до-ручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На виконання вимог ч.3 ст.137 ЦПК України позивачем до позову додано: Дого-вір про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та іннова-цій»; актом приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги №5 від «02» грудня 2024 року.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих по-слуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання по-слуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репута-цію сторони або публічним інтересом до справи.
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розум-ним та враховувати витрачений адвокатом час.
Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений сто-роною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Ук-раїні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підста-ві статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рі-шеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що від-шкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 524, 525, 526, 611, 651 ч. 2, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,-
ухвалив:
Ухвалити заочне рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: О.Є.Терещенко