ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/821/1319/25Головуючий по 1 інстанції
Справа № 711/1470/25 Категорія: 304090000 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., Гончар Н.І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Макєєва Олександра Володимировича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2025 року (у складі судді Демчика Р.В.) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

В лютому 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 102609914, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 12000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало кошти в користування на відповідних умовах, проте, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на день звернення з даним позовом до суду заборгованість за кредитом складає 41640 грн, з яких: 12000 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту; 28440 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1200 грн прострочена заборгованість за комісією.

29.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які укладали кредитні договори з ТОВ «Мілоан».

На підставі викладеного вище, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило суд задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 41640 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.05.2025 позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 40440 грн та судовий збір в розмірі 2352 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, отримані кошти та кошти за користування кредитом позивачу не повернув, а тому заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за сумою відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відмовляючи у стягненні з ОСОБА_1 комісії в розмірі 1200 грн, суд першої інстанції зазначив, що кредитний договір укладений в період дії в Україні воєнного стану, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України комісія не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає списанню позивачем.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представником відповідача Макєєвим О.В. подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.05.2025 скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази надання кредитних коштів. Долучена позивачем копія платіжного доручення не є первинним документом, оформленим відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Крім того, представник відповідача звертає увагу на те, що 30.05.2025 невстановленою особою отримано доступ до банківських рахунків скаржника та таємно викрадено кошти в розмірі 50000 грн. Дані обставини підтверджуються витягом з ЄРДР.

Також в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить долучити до матеріалів справи витяг з ЄРДР від 01.06.2023 та інформацію про рух коштів за рахунком, який належить відповідачу. Зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 не надав такі докази у зв`язку з юридичною необізнаністю.

03.07.2025 на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що ТОВ «Мілоан» уклало з відповідачем кредитний договір в електронній формі шляхом надсилання на номер телефону останнього одноразового ідентифікатора із кодом для підписання договору, який ОСОБА_1 використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору № 102609914 від 31.05.2023.

Звертає увагу суду на те, що факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок позичальника підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення, водночас, відповідачем надано виписку по рахунку з якої вбачається, що кредитодавцем було здійснено перерахунок таких кредитних коштів.

Щодо посилання скаржника на факт подачі ОСОБА_1 заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ТОВ «ФК «Кредит?Капітал» зазначає, що проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні не доводить те, що щодо відповідача дійсно було скоєно кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Згідно з п. 1 ч. 6 цієї статті для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22 липня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору про споживчий кредит № 102609914 від 31.05.2023, ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит в сумі 12000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, що передбачені договором, загальним строком на 105 днів, що складається з пільгового та поточного періодів.

Відповідно до п. п. 1.3.1. та 1.3.2. пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15.06.2023. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 13.09.2023.

Згідно з п. 1.5.1. комісія за надання кредиту складає 1200 грн.

Пунктом 1.5.2. визначено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складають 1800 грн, які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом пільгового періоду.

Відповідно до п. 1.5.3. проценти за користування кредитом протягом поточного періоду складають 32400 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_1 (п. 2.1.).

Пунктом 3.1.7. передбачено, що у випадку відступлення права вимоги за цим договором новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості, кредитодавець зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за цим договором новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити позичальника про такий факт та про передачу персональних даних позичальника, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію.

У пунктах 6.1. та 6.2. зазначено, що кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно?цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору. На договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення договору.

До позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» додало копію вказаного кредитного договору, копію анкети-заяви на кредит № 102609914, копію графіку платежів за договором про споживчий кредит № 102609914, копію паспорта споживчого кредиту № 102609914, копію відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 102609914, довідку, яка підтверджує підписання позичальником договору із застосуванням електронного підпису одноразового ідентифікатора, копію платіжного доручення 65720708 на суму 12000 грн, виписку з особового рахунку за кредитним договором № 102609914

29.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір відступлення прав вимоги № 104?МЛ/Т. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 104-МЛ/Т від 29.07.2023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 102609914 від 31.05.2023. Загальна сума заборгованості складає 41640 грн.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» порушило питання про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором, яка за наданим розрахунком становить 41640 грн, з яких: 12000 грн заборгованість за тілом кредиту; 1200 грн заборгованість за комісією; 28440 грн прострочена заборгованість за відсотками.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20-ц, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду із позовом ТОВ «ФК «Кредит?Капітал» надало належні та допустимі докази укладення електронного кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан».

Відповідно до п. 2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_2 *34.

Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 102609914 від 31.05.2023, ідентифікований ТОВ «Мілоан»; акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора L78805.

Відповідно до платіжного доручення 65720708 від 31.05.2023 ТОВ «Мілоан» перераховано кошти у розмірі 12000 грн на платіжну картку № 535528*34, призначення платежу кошти згідно договору 102609914, отримувач: ОСОБА_1 .

Саме такий номер картки для зарахування коштів зазначено позичальником у договорі, укладеному з ТОВ «Мілоан».

Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що кредитний договір було укладено у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» і скаржником не спростовано його укладання.

29.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 29.07.2023 та витягу з реєстру боржників, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуває право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102609914 у розмірі 41640 грн.

Претензією № 22967536/1379 від 22.01.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» проінформувало ОСОБА_1 про укладення договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 102609914 від 31.05.2023 та про необхідність погашення заборгованості в розмірі 41640 грн.

Посилання представника відповідача на відсутність доказів, які підтверджують перерахування коштів та які мають відповідати вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», відхиляються колегією суддів, як безпідставні, оскільки платіжне доручення 65720708 від 31.05.2023 про перерахування коштів відповідає встановленим вимогам.

У вказаному дорученні зазначені як платник, так і отримувач, дата платежу, банківські установи між якими відбувся переказ коштів, їх реквізити та призначення платежу.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що вказаний позивачем розмір заборгованості підтверджується наданою відомістю про щоденні нарахування та погашення та випискою з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 102609914.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, а також не спростував розмір заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Макєєв О.В. просить долучити до матеріалів справи витяг з ЄРДР від 01.06.2023, лист Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області № 68395-2025 від 01.04.2025 та інформацію про рух коштів за рахунком в АТ «ПУМБ».

Подання таких доказів обґрунтовує тим, що відповідач є юридично необізнаним та під час розгляду справи судом першої інстанції вважав, що відкрите кримінальне провадження є підставою для відмови у позові. Крім того, зазначає, що про дані обставини повідомляв позивача.

Так, відповідно до вимог частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, які вона довела. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і на засіданні суду апеляційної інстанції.

Дослідження нових доказів відбувається, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала та не могла знати про їхнє існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції, учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їхнє подання до суду становило для цього учасника певні труднощі тощо); є інші поважні причини для їхнього неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не були досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень (постанова Верховного Суду від 10.04.2019 в справі № 145/474/17).

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на стадії апеляційного провадження, за відсутності визначених статтею 367 ЦПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже в такому випадку суд створює одному учаснику справи більш сприятливі, аніж іншому умови в розгляді конкретної справи.

Аналогічні висновки висловлені в постановах Верховного Суду від 02.04.2025 в справі № 910/3707/24, від 14.04.2025 в справі № 202/8160/22.

Слід зазначити, що долучені до апеляційної скарги докази існували на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції та відповідачу було про них відомо.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд позовної заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», що підтверджується розпискою про ознайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції, а тому мав можливість подати такі докази до суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги, що перегляд в апеляційному порядку справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, хоча існували на час розгляду справи, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства та, оскільки не надано доказів неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від скаржника, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України позбавлений процесуальної можливості прийняти зазначені документи як належні та допустимі докази, а також надати їм відповідну оцінку на даній стадії судового розгляду.

На підставі викладеного вище, колегія суддів доходить висновку, що клопотання про долучення доказів, викладене в апеляційній скарзі, слід залишити без розгляду.

Також однією з підстав для скасування рішення суду на думку скаржника є зазначення в резолютивній частині оскаржуваного рішення неіснуючого кредитного договору, а саме № 9242755 від 18.12.2023, тоді як в мотивувальній частині судового рішення зазначено договір № 102609914 від 31.05.2023.

Колегія суддів відхиляє даний довід апеляційної скарги, оскільки, така технічна помилка в рішенні суду першої інстанції вирішується шляхом винесення судом першої інстанції ухвали про виправлення описки та не є підставою для скасування по суті правильного судового рішення.

Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, постановленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Макєєва Олександра Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2025 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Н.І. Гончар