ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3869/23 Номер провадження 22-ц/814/3267/25Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Триголов В.М., Чумак О.В.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Савчука Олега Володимировича, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2025 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного текста ухвали не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2025 року провадження у справі закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі адвокат Савчук О.В., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції помилково витлумачив зміст судових рішень у справі №2-10/2011, оскільки рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13 квітня 2011 року суд визнав за сторонами право спільної часткової власності, зокрема за ОСОБА_1 визнано право власності на 60/100 частини спірного нерухомого майна і виділено у власність відповідну частину житлового будинку з господарськими будівлями, тоді як у цій справі позивачем заявлено вимогу про виділ частки нерухомого майна в окрему одиницю з припиненням права спільної часткової власності.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи, у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , просив ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 в порядку виділу частки із майна, що є спільній частковій власності, право власності на житловий будинок «А1» загальною площею 36.0 м.кв., житловою площею 11 м.кв. в складі: веранда 1-1 площею 8,3 м.кв., санвузол 1-2 площею 3,3 м.кв., кухня 1-3 площею 13,4 м.кв., кімната 1-4 площею 11,0 м.кв.; і господарські споруди: сарай «Г1», гараж «Е1», вигріб №3, які розташовані по АДРЕСА_1 (а.с.2-4).

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2011 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 , здійснений реальний розподіл нерухомого майна і визначені частки у спільній частковій власності з визначенням порядку користування земельною ділянкою.

Оскільки вказаними судовими рішеннями не визнано право власності на виділене майно як окрему одиницю, то вони не можуть бути виконані. Позивач позбавлений можливості укласти з іншими співвласниками нотаріально посвідчений договір про поділ нерухомого майна, оскільки земельна ділянка для обслуговування житлового будинку не зареєстрована у Державному земельному кадастрі, і відповідач не погоджується на поділ майна у позасудовому порядку.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предмет та підстави позову у цивільній справі № 2-10/2011, у якій було ухвалено остаточне судове рішення, і у цій цивільній справі (№545/3869/23), є тотожними.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Сталою судовою практикою визначені умови застосування судами приписів п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року (справа № 417/7171/19) викладені таки правові висновки щодо застосування п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

«Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Закриття провадження у справі можливе лише за умови, якщо рішення, що набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Отже, відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідачів щодо якої вона просить ухвалити рішення, а підставою - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.»

У справі № 2-10/2011

1)склад учасників: позивач ОСОБА_2 , відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

треті особи без самостійних вимог КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району, відділ Держкомзему Полтавського району, Абазівська сільська рада Полтавського району, ОСОБА_6

2)Предмет позову (матеріально-правові вимоги): виділити ОСОБА_2 в натурі частину спадкового домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , відповідно до варіантів №1 і №3 додаткової судової будівельно-технічної експертизи №63 від 07 вересня 2010 рок; виділити ОСОБА_2 частину земельної ділянки згідно варіанту №1, запропонованого експертом; зобов?язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні належною йому частиною домоволодіння і частиною земельної ділянки.

3) Підстави позову (обставини, що обґрунтовують звернення до суду): у червні 2004 року померла мати позивача і відповідача ОСОБА_1 , якій за життя належала на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Позивач і його брат ОСОБА_7 після смерті матері в порядку спадкування набули право власності на частину спірної садиби кожний, інша частина садиби належить ОСОБА_6 (1/2). З огляду на конфлікти ОСОБА_8 і ОСОБА_7 у позасудовому порядку не можуть дійти згоди щодо користування спільною частковою власністю.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13.04.2011 (у справі № 2-10/2011) рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 3 лютого 2011року змінено; проведено розподіл будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 згідно варіанту №1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №63 від 07 вересня 2010 року;

виділено в натурі ОСОБА_1 частину житлового будинку літ.«А-1», що складається з: квартири N? 2-2, до якої входить кімната 2-5, кімната 2-6, загальною площею 28,7 кв.м; сарай літ. «Б», літню кухню літ. «Г», погріб вхідний літ. «г», огорожу N?2, що розташовані по АДРЕСА_1 і складає 40/100 частини, визнавши за ним право власності на цю частину житлового будинку , господарських будівель та споруд;

виділено в натурі ОСОБА_1 будинку літ.«А-1», що складається з квартири АДРЕСА_2 , до якої входить веранда 2-1. санвузол 2-2, кухня 2-3, кімната 2-4, загальною площею 36,0 кв.м; сарай літ. «Г», гараж літ. «El» . вигріб №3, ворота, хвіртку №l, що розташовані по АДРЕСА_1 і складає 60/100 частин, визнавши за ним право власності на цю частину житлового будинку, господарських будівель та споруд;

ОСОБА_1 і ОСОБА_1 визначено влаштувати квартири, які відповідають будівельно-технічним нормам, а саме, провести мурування прорізу між кімнатою 2-4 і 2-3 для утворення нової кімнати площею 24,4 кв. м.: влаштувати сходи на горище та двері на фронтоні горища зі сторони житлового будинку власника ОСОБА_6 , влаштувати прохід спільного користування на горищі;

виділено у користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 201 кв.м, передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно варіанту №1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №63 від 07 вересня 2010 року (додаток № 2), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з 190 кв.м - ділянки особистого землекористування ( як зафарбовано на плані жовтим кольором), 20 кв. м. - площі спільного користування співвласників ОСОБА_6 і ОСОБА_1 (як пофарбовано на плані помаранчевим кольором), 2 кв.м. спільного користування ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (як зафарбовано на плані синім кольором);

виділено у користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 201 кв. м. передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно варіанту №1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №63 від 07 вересня 2010 року (додаток №2), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з 151 кв.м. - площі особистого користування ОСОБА_1 (як зафарбовано на плані фіолетовим кольором): 98 кв. м. - площі спільного користування ОСОБА_1 і ОСОБА_6 (як зафарбовано на плані червоним кольором);

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 7820 грн. в рахунок зрівнювання часток по житловому будинку, господарським будівлям та спорудам;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 18 822,5 грн. - частину вартості робіт по переобладнанню приміщеннях частини, що виділяється позивачеві.

Решту рішення (у частині відмови у задоволенні вимог про усунення перешкод у користуванні майном) залишено без змін. Рішення набрало законної сили 13.04.2011.

У справі №545/3869/23:

1)Склад учасників: позивач ОСОБА_1 ; відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

2)Предмет позову (матеріально-правові вимоги): визнати за ОСОБА_1 в порядку виділу частки із майна, що є спільній частковій власності, право власності на житловий будинок «А1» загальною площею 36.0 м.кв., житловою площею 11 м.кв. в складі: веранда 1-1 площею 8,3 м.кв., санвузол 1-2 площею 3,3 м.кв., кухня 1-3 площею 13,4 м.кв., кімната 1-4 площею 11,0 м.кв.; і господарські споруди: сарай «Г1», гараж «Е1», вигріб №3, які розташовані по АДРЕСА_1 .

3)Підстави позову (обставини, що обґрунтовують звернення до суду): рішення суду у справі № 2-10/2011 неможливо виконати, оскільки вказаними судовими рішеннями не визнано право власності на виділене майно як окрему одиницю. Позивач позбавлений можливості укласти з іншими співвласниками нотаріально посвідчений договір про поділ нерухомого майна, оскільки земельна ділянка для обслуговування житлового будинку не зареєстрована у Державному земельному кадастрі, і відповідач не погоджується на поділ майна у позасудовому порядку.

Очевидним є те, що склад учасників справи і підстави заявлених вимог у справах №545/3869/23 і № 2-10/2011є відмінними, не тотожніми, тому суд першої інстанції зробив помилковий висновок про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Отже, цей спір має бути розглянутий по суті з урахуванням обставин, які встановлені судовими рішеннями у справі № 2-10/2011, а також з урахуванням висновків, викладених у постанові ВП ВС від 23 квітня 2025 року по cправі №357/3145/20, тобто суд має встановити результат розгляду спору у справі № 2-10/2011: мав місце виділ чи поділ нерухомого майна, чи припинена судовим рішенням спільна часткова власність на об?єкт нерухомого майна і якого саме: усієї садиби (ст.381 ЦК України) чи її частини, яка належить ОСОБА_1 і ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали справи поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Савчука Олега Володимировича, представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2025 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, повернути до Полтавського районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне рішення суду складено 17 вересня 2025 року.

Головуючий: О.А.Лобов

Судді: О.В. Чумак

В.М.Триголов