Справа № 191/4821/24
Провадження № 2/191/1719/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Окладнікової О.І.,

за участю секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.У позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше рекомендованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебувала у шлюбі із сином відповідачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було зареєстровано Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 167. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 23.12.2017 року позивач з дитиною тимчасово проживає у Республіці Польща. Чоловік працював водієм у JAPO - transport s.r.o.

ІНФОРМАЦІЯ_3 на автостраді Італії чоловік позивача загинув в дорожньо- транспортній пригоді. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 із сином має дуже скрутне становище. Позивач на даний час не працює, отримує лише соціальну допомогу, коштів на забезпечення потреб дитини не вистачає. Станом на сьогоднішній день, позивач несе самостійно всі витрати на утримання дитини, її повноцінного харчування, придбання одягу, взуття, засобів гігієни, забезпечення фізичного, духовного розвитку та при необхідності лікування. Син має потреби у постійному нагляді у лікаря офтальмолога. Відповідачка (мати чоловіка позивача, бабуся дитини) працює, отримує регулярний дохід, має у власності нерухомість. Відповідач приймати участь у вихованні та повноцінному розвитку дитини не бажає, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не підтримує дитину морально, не спілкується з внуком.

Ухвалою суду від 02.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання.

23.01.2025 року до суду від представника відповідача адвоката Миргородського В.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначав, що з позовними вимогами вони не згодні, вважають їх необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Позивачем до позовної заяви не надано жодного доказу тому, що вона з поважних причин не може надати дитині належного утримання. Так, наскільки відомо відповідачу, позивач не є пенсіонером, є працездатною, не є інвалідом, інших осіб на утриманні не має. Виникає питання, що заважає їй працювати, чому вона існує лише на соціальну допомогу, розмір якої невідомий, і доказів її отримання і розміру позивач також не надала. Не надано також жодного доказу про те, що дитина перебуває у постійному нагляді у лікаря офтальмолога (окуліста) та відсутні докази розміру понесених витрат на такого лікаря. Крім того, позивач зазначає, що відповідач є працездатною, працює, отримує регулярний дохід, має у власності нерухоме майно. При цьому це лише голослівні висловлення, не підтверджені жодними доказами. Представник просив врахувати те, що посилання позивача на те, що відповідач є працездатною, не відповідає дійсності. Відповідач ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто на сьогоднішній день їй повних 64 роки, що є підтвердженням її непрацездатності і підтверджується копією її паспорту. Посилання позивача, що ОСОБА_2 працює і отримує постійний дохід не відповідає дійсності і не підтверджується жодним доказом. Відповідач не працює і за віком і станом здоров`я працювати не в змозі. Єдиним її доходом є пенсія в розмірі 2700,00 грн. Стосовно нерухомого майна позивачем також в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України не надано жодного доказу. Крім того, незрозуміло яким чином наявність такого майна може впливати на обов`язок відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Незрозумілим є позовна вимога про стягнення аліментів в розмірі 5000,00 грн. По-перше, позивачем не доведено, що матеріальний стан відповідача дозволяє їй сплачувати саме такий розмір аліментів. По-друге, незрозуміло чому саме такий розмір буде забезпечувати належний розвиток і життя дитини, оскільки позивачем не надано жодного доказу місячних витрат на дитину, необхідних для її забезпечення (харчування, одяг, навчання, лікування тощо). Також представник просив врахувати, що як Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік», так і Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум протягом року для осіб, які втратили працездатність, складає 2361,00 грн. Оскільки відповідач є особою, яка втратила працездатність у зв`язку з досягненням пенсійного віку, відповідно розмір отриманої нею пенсії майже дорівнює розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, то явно вбачається про неможливість нею сплачувати аліменти, тим більше у зазначеному позивачем розмірі - 5000,00 грн. Крім того, зазначили, що сама по собі відсутність роботи, ухилення від утримання дітей, перебування в місцях позбавлення волі чи наявність будь-яких фінансових зобов`язань у батьків не є поважними причинами, які б надавали право суду для стягнення з діда і баби аліментів на внуків. До поважних причин можна віднести тяжку хворобу, інвалідність, що виключають можливість мати самостійний заробіток (дохід) тощо. При цьому, важливим є те, що навіть смерть одного з батьків не є однозначною підставою для прийняття рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з баби чи діда. Адже в такому випадку дитині призначається допомога від держави - пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно, кошти, отримані як пенсія, повинні витрачатись на матеріальне забезпечення дитини. Просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити у повному обсязі.

27.02.2025 року до суду від представника позивача адвоката Мельника Я.Я. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначали, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має серйозні проблеми із зором (гострота зору лівого ока становить -0,5, правого ока -2,0). Також дитина має проблеми зі слухом: запалення і недорозвиток слухової (євстахієвої) труби; одностороннє порушення слуху без зниження на іншому вусі; гіпертрофія глоткового мигдалика (аденоїди). Зауважили, що дії відповідача безпосередньо вплинули на формування складного психічного стану дитини, що обумовлює необхідність подальшої психологічної реабілітації. Зазначене мало місце у період, коли позивач перебувала в Італії з метою вирішення юридичних питань, пов`язаних зі смертю її чоловіка. Зокрема: відповідач разом зі своїм чоловіком (дідусем дитини) систематично влаштовувала сварки у присутності дитини та розпивали алкогольні напої. Позивач не має можливості працевлаштуватися, так як дитина потребує регулярних медичних обстежень, спеціалізованого лікування та реабілітаційних заходів. Окрім цього, дитина потребує постійної допомоги в повсякденному житті, зокрема супроводу на прийоми до лікарів, занять із розвитку та соціалізації, а також забезпечення належного догляду вдома. Нещодавно сину позивача було проведено повторну психологічну консультацію. За її результатами позивач отримала новий психолого-педагогічний висновок, який підтверджує потребу дитини у регулярних консультаціях сімейного психолога. Вказана рекомендація є важливою для забезпечення емоційної стабільності та соціальної адаптації дитини, але водночас зумовлює додаткові фінансові витрати, які значно обтяжують матеріальне становище позивача. Зважаючи на неможливість працевлаштування та інші обставини, забезпечення цих консультацій стає фінансово складним завданням для позивача. Зважаючи на складний стан здоров`я дитини, позивач змушена присвячувати весь свій час турботі про сина, що унеможливлює її офіційне працевлаштування. Для гармонійного та всебічного розвитку дитини, позивач організовує для сина додаткові заняття з польської мови та математики 4 рази на місяць, вартість кожного заняття - 100 злотих, що складає 400 злотих на місяць з кожного предмету. Також ОСОБА_5 відвідує секцію Тхеквандо двічі на тиждень, вартість заняття - 170 злотих на місяць. Додатково ще син займається англійською мовою вартість занять - 160 злотих, оскільки, йому складно освоювати шкільну програму як іноземцю в Республіці Польща. Додатково ситуацію ускладнює необхідність надання допомоги літнім батькам позивача, які є пенсіонерами та потребують постійного лікування й догляду через погіршення стану здоров`я. ОСОБА_6 , батько позивачки, є учасником бойових дій в Афганістані. Унаслідок отриманих бойових травм, зокрема контузій, він страждає на постійні проблеми зі здоров`ям та має діагноз виразка шлунку. Йому необхідна регулярна медична допомога. ОСОБА_7 , мати позивача, також має серйозні проблеми зі здоров`ям, серед яких: гостра реакція на стрес, депресивний стан та порушення функції дихання, гіпертонія. Вона потребує термінового хірургічного втручання, запланованого на 04 лютого 2025 року, у зв`язку з діагностованим пігментним новоутворенням. Крім цього, позивач несе фінансові витрати, пов`язані з оплатою оренди житла для своїх батьків у Польщі, де вони тимчасово проживають. Вартість оренди становить 1500 злотих щомісячно, не враховуючи додаткових витрат на комунальні послуги. Ці обставини значно обтяжують фінансове становище позивача. Тривале психологічне навантаження, пов`язане зі смертю чоловіка - ОСОБА_4 та постійними хвилюваннями за здоров`я дитини, турбота за літніми батьками негативно вплинуло на стан здоров`я позивача, що додатково обмежує її можливість до працевлаштування. Позивач має проблеми і здоров`ям: фіброзно-кісткові зміни в молочній залозі, це доброякісне утворення, яке потребує постійного спостереження та має захворювання пов`язане з ідіоматичними невритом слухового нерву лівого вуха, це стан при якому раптово погіршується слух без виявленої причини. Позивачу у зв`язку з втратою годувальника з 02.05.2022 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначено пенсію у розмірі - 1259,16 грн. Звертають увагу, що відповідач є власником квартир за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа квартири - 55,1 кв.м. та АДРЕСА_2 . Також відповідач, в супереч твердженню її представника, є діючим підприємцем (ФОП), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань. Основний вид діяльності: роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах. Відповідач має у власності магазин збудований власноруч батьком позивача та покійним чоловіком позивача, цей магазин відповідач здає в оренду. Володіння комерційним об`єктом свідчить про наявність досвіду ведення бізнесу, що збільшує фінансову спроможність відповідача підтримувати онука. Відповідач має значні матеріальні активи, тому повинна брати участь у вихованні та утриманні онука, щоб забезпечити його гармонійний розвиток і задоволення основних потреб, зокрема в освіті, здоров`ї та соціальному житті. Відповідач наразі проживає на території Республіки Польща у помешканні свого сина. Житло надається безоплатно, витрати на оренду та оплату комунальних послуг відповідач самостійно не несе. Крім того, відповідач отримує соціальні виплати від польських державних органів соціального захисту. Що стосується обґрунтування зазначеної суми у розмірі 5 (п`ять) тисяч гривень, то заявлена сума є мінімально необхідною для забезпечення потреби дитини, оскільки витрати на харчування, проживання, засоби особистої гігієни, навчання, розвиток, дозвілля, лікування та на забезпечення інших першочергових потреб дитини є значно більшими, а відтак, заявлений розмір аліментів є виправданим та обґрунтованим. Адже вартість продуктів харчування з урахуванням збалансованого та здорового раціону для дитини відповідного віку постійно зростає. На місяць витрати на харчування становлять приблизно 5000 гривень. Оплата секцій, курсів для розвитку здібностей дитини обходиться щонайменше приблизно 11450,29 грн. З урахуванням сезонної зміни одягу та зростання дитини витрати на одяг і взуття становлять щонайменше 1000 гривень на місяць у середньому. Тому позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити.

Ухвалою суду від 20.03.2025 року за клопотанням представника відповідача було витребувано письмові докази з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

У сьогоднішнє судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних заперечують з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про судове засідання.

Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши обставини справи та проаналізувавши письмові матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі, зареєстрованому 24.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.13).

Як вбачається із копії завіреного перекладу з польської мови свідоцтва про смерть від 11.05.2022 року, чоловік позивача ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в Ронкаделле (провінція Брешія) (а.с.15).

Відповідно до відповіді Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 01.04.2025 року, за період вересень 2024 лютий 2025 року інформація про доходи відповідача ОСОБА_2 відсутня (а.с.133).

Як вбачається із виписки по рахунку, наданої АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 отримувала пенсію від Пенсійного фонду: за період січень-лютий 2024 року по 2520,00 грн.; за період березень 2024 року лютий 2025 року по 2725,00 грн.; за період березень-травень 2025 року по 3038,00 грн.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Законом України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 265 Сімейного кодексу України передбачено, що баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Обов`язок по утриманню неповнолітніх внуків був вперше сформульований у статті 95 Кодексу про шлюб та сім`ю 1969 року разом із обов`язком інших осіб утримувати неповнолітніх. У першій редакції цієї статті виникнення аліментного зобов`язання у баби і діда зумовлюється виключно із сирітством дитини. Якщо дитина мала хоча б одного з батьків, навіть у випадку відсутності у нього матеріальних засобів, обов`язок баби, діда утримувати внука не виникав. Внаслідок змін до статті 95 КпШС аліментний обов`язок баби і діда був поширений на онуків, батьки яких з поважних причин не можуть їх утримувати.

Відповідно до ч.1 ст.272 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, що стягуються з інших членів сім`ї та родичів на дітей і непрацездатних повнолітніх осіб, які потребують матеріальної допомоги, визначається у частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів.

Відповідно до вимог, встановлених законодавцем в Сімейному кодексі України, аліментні обов`язки баби та діда виникають у випадку одночасної наявності таких умов:

- баба та дід мають фінансову можливість надавати необхідне матеріальне утримання своїм онукам, при цьому покладання на них аліментних зобов`язань не повинно істотно позначитись на їх добробуті;

- неповнолітня дитина, на користь якої мають стягуватись кошти, не має батьків або ж її батьки нездатні в силу поважних причин забезпечити необхідне утримання;

- малолітні або неповнолітні внуки потребують матеріальної підтримки.

Обов`язок по утриманню може бути покладений на діда, бабу лише як виняток у разі наявності у батьків дитини поважної причини, яка не дозволяє їм надавати таке утримання. Поважність причини, яка тимчасово звільняє батьків від утримання дитини та перекладає такий обов`язок на бабу і діда, встановлюється судом у кожному конкретному випадку на підставі відповідних доказів.

Суд при розгляді справи про стягнення аліментів з баби та діда на користь внуків повинен з`ясувати наявність у відповідача достатніх коштів для надання матеріальної допомоги.

Баба та дід за змістом ст.265 СК України можуть бути аліментнозобов`язаними особами щодо своїх онуків незалежно від їх віку та працездатності. Основна законодавча вимога, що пред`являється до таких осіб, є їх спроможність надання матеріальної допомоги.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Такий подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів щодо її матеріального становища та здатності утримувати дитину, а також відносно матеріального становища дитини.

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки матеріалами справи не доведено, що відповідач має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання онука, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 265 Сімейного кодексу України, ст. 10, 11, 19, 81-83, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 01.09.2025 року.

Суддя О.І. Окладнікова