Провадження № 2-др/522/171/25
18 вересня 2025 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу,
У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в результаті розгляду якої рішення від 09.09.2025 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 07 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
До суду 16.09.2025 надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, шляхом їх стягнення з відповідача у розмірі 21 720 грн.
Представник відповідача ОСОБА_5 подала до суду 18.09.2025 заперечення на клопотання, яким просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
Згідно ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Судом вирішується лише питання про судові витрати, тому заява розглядається без повідомлення учасників справи.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали заяви, додані до неї документи та матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У зв`язку з тим, що судом не вирішено питання про розподіл витрат на правову допомогу під час ухвалення рішення, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
29 квітня 2025 року між адвокатським бюро «Сімейний адвокат Катерина Власюк» в особі керуючого Власюк Катерин Петрівни та ОСОБА_1 було укладено договір №2025/04/20 про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу з питань, які пов`язані із супроводом цивільного спору з приводу стягнення на користь Клієнта аліментів на дитину з її батька, готує позовну заяву та інші процесуальні документи за потреби, подає їх до суду і бере участь у супроводі цивільної справи до вступу рішення в силу.
Згідно додатку №1 до Договору №2025/04/20 про надання правової (правничої) допомоги від 29.04.2025, супровід справи в суді першої інстанції сплачується у розмірі 500 доларів США у національній валюті України двома частинами: 10 460 грн до 15.06.2025 та 10 460 грн до 10.07.2025. Участь адвоката у судовому засіданні 500 грн кожне засідання або 300 грн за відкладене чи відмінене судове засідання.
Додаткові послугу надані клієнту сплачуються на підставі рахунків-фактур відповідно до п.3 Додаткової угоди.
Сплата гонорару у розмірі 20 920 грн підтверджується квитанціями від 13.06.2025 та 10.07.2025.
22.05.2025 ОСОБА_1 оплатила на рахунок адвоката Власюк К.П. 300 грн та 09.09.2025 500 грн, за участь у судових засіданнях.
12 вересня 2025 року між адвокатським бюро «Сімейний адвокат Катерина Власюк» в особі керуючого Власюк Катерин Петрівни та ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі наданої правової допомоги у розмірі 21 720 грн.
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), адвокатами бюро Калинич М.І. та Власюк К.П. надано наступні послуги: написання та відправлення позову 12 годин; написання та відправлення клопотання про участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ 1 годину; написання та відправлення заяви про компенсацію витрат 2 години; написання та відправлення клопотання про участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ 1 година; підготовка та участь у судових засіданнях 5 годин.
Суд ставить під сумнів, що складення позову про стягнення аліментів на 5 сторінок з відступами, який є досить шаблонним зайняло 12 годин у адвоката. Повторна майже тотожна заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції також не зайняла 1 годину роботи адвоката.
Подання клопотання про компенсацію витрат не було необхіднім, адже про подання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення адвоката могла заявити усно у судовому засіданні або зазначити про це у позовній заяві.
У справі проведено два судових засіданнях у яких брала участь представник позивача: 06.08.2025 тривалістю 20 хвилин та 04.09.2025 тривалістю 1 година 29 хвилин.
За таких підстав, вартість витрат на правову допомогу наданих адвокатами Власюк К.П. та ОСОБА_6 підлягає зменшенню.
Тому, суд погоджується з доводами представника відповідача та вважає, що розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та виконаною роботою.
Справа не має суспільного резонансу, ціна позову не є значною, обсяг доказів наданих представником позивача не великий, розгляд справи відбувся за два місяці.
Тож, оцінюючи складність справи, співмірність вартості правничої допомоги до складності справи, не великий обсяг доказів наданих стороною позивача та часу затраченого на складення процесуальних документів та участі у судовому засіданні, суд вважає, що надану правову допомогу слід зменшити до 3 000 грн.
Тож, оскільки при ухвалені рішення не вирішено питання стягненні витрат на правову допомогу, то необхідно ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 270, 354 ЦПК України, суд
Заяву представника ОСОБА_1 Власюк Катерини Петрівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.
В іншій частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено 18 вересня 2025 року.
Суддя: В.Я. Бондар