Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1749/25
Провадження № 2-з/382/13/25
У Х В А Л А

15 вересня 2025 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі головуючого судді Нарольського М. М., без повідомлення учасників, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі 382/1749/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Сетам" Міністерства юстиції України, Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , Державного реєстратора приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергія Івановича про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Сетам" Міністерства юстиції України, Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , Державного реєстратора приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергія Івановича про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру., відповідно до вимог якого просить: - визнати недійсними електронні торги від 21 травня 2025 року з реалізації нерухомого майна ( лот № 575989), а саме: двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проведені Державним підприємством «СЕТАМ», оформлені протоколом № 637759 проведення електронного аукціону ( торгів ) від 21 травня 2025 року, відповідно до якого переможцем торгів став відповідач ОСОБА_2 ( Учасник:2 ); - скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Дідок Сергія Івановича про державну реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_2 на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 49, 9 кв.м, житловою площею - 29, 3 кв.м, та припинити право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до вимог якої просить вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме: на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 49, 9 кв.м, житловою площею - 29, 3 кв.м, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 040, а також заборонити відповідачу по справі ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження спірного майна на користь третіх осіб у будь-якій цивільно-правовій формі або в користування третім особам.

Заява мотивована тим, що позивач просить визнати недійсними електронні торги від 21 травня 2025 року з реалізації нерухомого майна (лот № 575989), а саме: двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проведені Державним підприємством "СЕТАМ", оформлені протоколом № 637759 проведення електронного аукціону (торгів) від 21 травня 2025 року, відповідно до якого переможцем торгів став відповідач ОСОБА_2 (Учасник:2); скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_2 на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 49, 9 кв.м, житловою площею - 29, 3 кв.м, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна та припинити право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що право власності на спірну двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час зареєстровано на відповідача по справі ОСОБА_2 . Враховуючи ті обставини, що право власності на вищевказане спірне нерухоме майно зареєстроване на відповідача по справі ОСОБА_2 , у нього позивача є підстави сумніватися і побоюватися того, що ОСОБА_2 має всі реальні можливості на свій розсуд розпорядитися спірним майном і провести його відчуження на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі та призвести до грубого порушення законних прав та інтересів позивача, їх ефективного захисту, і зокрема щодо поновлення в наступному його прав, як власника, на спірну квартиру. Також зазначає, що дружина відповідача ОСОБА_3 нещодавно у розмові із його рідною сестрою ОСОБА_4 повідомила, що вони із ОСОБА_2 будуть продавати спірну квартиру і невдовзі буде призначений нотаріусом день для оформлення договору купівлі-продажу квартири, також вона висловила вимоги, щоб вони звільнили підвальне приміщення у будинку, де знаходяться частина його речей та майна. А тому вважає, що судом необхідно вжити заходи щодо забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України, а саме шляхом накладення арешту на спірне майно та забороною відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження спірного майна на користь третіх осіб.

Розглянувши заяву, суд дійшов наступних висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ЦПК України).

Згідно за частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Верховний Суд у постановах від 31 липня 2024 року справа № 623/2015/21, від 29 липня 2024 року в справі № 761/80/23, від 15 липня 2024 року в справі № 361/5905/23 та інших виснував, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За вимогами пункту 3 частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії(пункт 2).

Вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Такі правові висновки сформульовані Верховний Судом у постановах від 17 червня 2024 року у справі № 644/1482/22, від 01 травня 2024 року у справі № 638/6777/23, від 21 лютого 2024 року в справі № 201/9686/23 та інших.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, під час використання механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) виснувала, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 201/9686/23.

Як зазначає позивач, 21.05.2025 року відбулися електронні торги по лоту №575989 з реалізації належного ОСОБА_1 майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 48,50 кв.м, переможцем в яких став ОСОБА_2 .

Вважаючи, що зазначені торги проведені з рядом порушень, зокрема порушено порядок оцінки нерухомого майна, позивач просить визнати їх недійсними.

Ухвалою від 01.09.2025 року відкрито провадження у справі.

У поданій заяві ОСОБА_1 стверджує, що право власності на вищевказане спірне нерухоме майно зареєстроване на відповідача по справі ОСОБА_2 , у нього є всі підстави сумніватися і побоюватися того, що ОСОБА_2 має всі реальні можливості на свій розсуд розпорядитися спірним майном і провести його відчуження на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі та призвести до грубого порушення його законних прав та інтересів, їх ефективного захисту, і зокрема щодо поновлення в наступному його прав, як власника, на спірну квартиру. Тим паче, що дружина відповідача ОСОБА_3 нещодавно у розмові із його рідною сестрою ОСОБА_4 повідомила, що вони із ОСОБА_2 будуть продавати спірну квартиру і невдовзі буде призначений нотаріусом день для оформлення договору купівлі - продажу квартири, також вона висловила вимоги, щоб вони звільнили підвальне приміщення у будинку, де знаходяться частина його речей та майна. А тому вважає, що судом необхідно вжити заходи щодо забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України, а саме шляхом накладення арешту на спірне майно та забороною відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь - які дії щодо відчуження спірного майна на користь третіх осіб у будь - якій цивільно - правовій формі або в користування третім особам.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У справі, провадження у якій відкрито, вбачається наявність спору між сторонами; ризик незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в цій справі; співмірність обраного позивачем виду забезпечення позову (накладення арешту) з пред`явленими позовними вимогами.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд врахувує обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі про визнання електронних торгів недійсними, є взаємопов`язаним зі способом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне нерухоме майно, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувсь до суду.

ОСОБА_1 обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

У свою чергу, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна відповідачем, що ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав позивача за наслідками розгляду спору про визнання електронних торгів недійсними та витребування з чужого незаконного володіння житлового будинку та земельної ділянки.

При цьому, накладення арешту на майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Крім цього, заявник у заяві просить заборонити відповідачу по справі ОСОБА_2 вчиняти будь - які дії щодо відчуження спірного майна на користь третіх осіб у будь - якій цивільно - правовій формі або в користування третім особам.

Виходячи із суті заявленого позову, а саме визнання недійсними електронних торгів, суд вбачає застосувати накладення арешту на житлову квартиру, що й сприятиме збереженню статусу та належності цього нерухомого майна до закінчення розгляду справи по суті.

Суд також вважає, що забезпечуючи позов забороною вчиняти певні дії, суд повинен встановити конкретні дії, які забороняється вчиняти, з метою захисту права позивача, однак в поданій заяві зазначено "будь-які" дії, що, з огляду на накладення арешту на майно, не можна визнати співмірними та адекватними заходами у цьому випадку. Таким чином, заявляючи про забезпечення позову в частині заборони вчиняти будь-які дії з приводу вищезазначеного нерухомого майна, заявник не навів правових підстав застосування такого заходу, обґрунтування необхідності його застосування одночасно з накладенням арешту.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Водночас накладення арешту на квартиру є співмірним із позовними вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчинятипевні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Суд також враховує, що накладення арешту шляхом заборони здійснювати розпорядження на нежитлове приміщення не є видом забезпечення позову, яке належним чином забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог про визнання електронних торгів недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 149-154, 259-261,351-354, 430 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 49, 9 кв.м, житловою площею - 29, 3 кв.м.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Копію цієї ухвали направити на адресу Центру надання адміністративних послуг Яготинської міської ради та Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для виконання, учасникам та їх представникам.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 .

Відповідачі: Державне підприємство "Сетам" Міністерства юстиції України, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, ;

Яготинський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса місцезнаходження: м. Яготин Бориспільського району Київської області, вул. Незалежності, 148, ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ;

Державний реєстратор приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергія Івановича, адреса місцезнаходження: м. Бориспіль Бориспільського району Київської області, вул. Київський шлях, 39, прим. 72.

Суддя М. М. Нарольський