Справа № 126/1046/24
Провадження № 22-ц/801/1591/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 рокуСправа № 126/1046/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Міхасішина І. В., Голоти Л. О.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до філії «Гайсинське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 05 травня 2025 року у м. Бершадь суддею цього суду Хмельом Р.В., дата складання повного тексту судового рішення не відома,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він працює на посаді лісничого Сумівського лісництва у філії «Гайсинське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі філія «ГЛГ» ДСГП «Ліси України»).

23.01.2024 року в.о. директора філії «ГЛГ» ДСГП «Ліси України» прийняв наказ № 35-К про застосування дисциплінарного стягнення відносно позивача, оголосивши догану на підставі висновку службового розслідування комісії з проведення службового розслідування від 22.01.2024 року, здісненого відповідно до наказу директора філії № 292/22.2 від 30.11.2023 року.

Висновок службового розслідування від 22.01.2024 року базується на тому, що лісничим Сумівського лісництва ОСОБА_1 допущено порушення:

пунктів 7-29 Інструкції з електронного обліку деревини, затвердженого Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 27.09.2021 року № 62, в частині відсутності обліку деревини;

пунктів 1, 5.5, 7, 2, 13 посадової інструкції лісничого в частині недотримання належного контролю та керівництва виробничо-господарської діяльності лісництва, зокрема, нездійснення заходів по забезпеченню належного санітарного стану в лісах закріпленого за ним лісництва, незабезпечення належного обліку та відпуску деревини, незабезпечення розробки і доведення планових завдань до майстерських ділянок, бригад приватних підприємств, які надають послуги лісовому господарству, незабезпечення контролю за їх виконанням, незабезпечення ведення по лісництву встановленої технічної документації, неналежний облік і достовірність звітності, незбережений облік і достовірність звітності, незбереження товарно-матеріальних цінностей і грошових засобів.

Підставами для проведення службового розслідування стали відкриття відділом поліції № 1 (м. Бершадь) Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області кримінального провадження № 0000576 щодо можливого незаконного перевезення деревини та рапорт головного інженера філії ОСОБА_2 , яким наказано провести службове розслідування відносно ОСОБА_1 .

При цьому, позивач вказував, що 24.01.2024 року постановою слідчого вищевказане кримінальне провадження закрито. Як встановлено слідством, дерева були зрубані законно на підставі лісорубного квитка серії В1 ЛРК № 007853, деревина з віддання Сумівського лісництва філії «ГЛГ» ДСГП «Ліси України» не вирубалась, не реалізовувалась, не привласнювалась та згідно з ТТН № ЮВ- 7 від 05.12.2023 року облікована у філії «ГЛГ» ДСГП «Ліси України».

Таким чином, позивач вважав висновки службового розслідування надуманими та такими, що не відповідають дійсності.

Крім того, на думку позивача, наказ про застосування дисциплінарного стягнення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки з тексту наказу не зрозуміло в чому полягало порушення трудової дисципліни, відсутнє нормативне посилання, а саме: роботодавець не вказав назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно - правового акту чи акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Не вказано, що саме з його вини відсутній облік деревини, чи будь - яке інше порушення норм чинного законодавства України.

Також позивач зауважив, що місячний термін для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності закінчився 30.12.2023 року, натомість висновок службового розслідування складено 22.01.2024 року та 23.01.2024 року прийнято спірний наказ.

За таких обставин, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності № 35-К від 23.01.2024 року.

05.05.2025 року рішенням Бершадського районного суду Вінницької області позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ філії «ГЛГ» ДСГП «Ліси України» № 35-К від 23.01.2024 року про оголошення догани лісничому Сумівського лісництва ОСОБА_1 . Провадження у справі в частині позовних вимог до філії «ГЛГ» ДСГП «Ліси України» закрито. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (далі - ДСГП «Ліси України») подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ДСГП «Ліси України», зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не до кінця вивчено всі докази, а саме висновок службового розслідування від 22.01.2025 року, в якому чітко зазначено виявлені порушення позивача у Сумівському лісництві.

Також скаржник зазначив, що в спірному наказі є чітке посилання на внутрішній акт, яким було задокументовано та не спростовано позивачем наявні порушення.

Крім того, апелянт не погоджується із посиланням суду на те, що ОСОБА_1 не було надано можливості надати письмові пояснення щодо виявлених порушень, оскільки ОСОБА_1 вчасно ознайомився із висновком службового розслідування та при його підписанні заперечень чи зауважень він не надав, відтак, на переконання скаржника, ОСОБА_1 погодився із виявленими порушеннями.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Разом з тим, до початку судового засідання 16.09.2025 року до апеляційного суду від представника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що представник скаржника не має можливості взяти участь у судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Водночас, звертаючись до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, представником Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність поважних причин неможливості з`явитися в судове засідання, а відтак таке клопотання про відкладення судового засідання є необґрунтованим.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

В ході розгляду справи встановлено, що 30.11.2023 року наказом № 292/222 філії «ГЛГ» ДСГП «Ліси України» вирішено провести службове розслідування, зокрема, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із відкриттям ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області кримінального провадження №0000576 щодо можливого незаконного перевезення деревини та на підставі рапорту головного інженера філії ОСОБА_2 (том 1 а.с. 26).

З висновку службового розслідування від 22.01.2024 року вбачається, що комісія дійшла висновку про порушення лісничим Сумівського лісництва ОСОБА_1 пунктів 7-29 Інструкції з електронного обліку деревини, затвердженого Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 27.09.2021 року № 62, в частині відсутності обліку деревини; пунктів 1, 5.5, 7, 2, 13 посадової інструкції лісничого в частині недотримання належного контролю та керівництва виробничо-господарської діяльності лісництва, зокрема, нездійснення заходів по забезпеченню належного санітарного стану в лісах закріпленого за ним лісництва, незабезпечення належного обліку та відпуску деревини, незабезпечення розробки і доведення планових завдань до майстерських ділянок, бригад приватних підприємств, які надають послуги лісовому господарству, незабезпечення контролю за їх виконанням, незабезпечення ведення по лісництву встановленої технічної документації, неналежний облік і достовірність звітності, незбережений облік і достовірність звітності, незбереження товарно-матеріальних цінностей і грошових засобів, внаслідок чого запропоновано оголосити догану та попередити про недопущення подібних порушень в майбутньому (том 1 а.с. 27-29).

23.01.2024 року наказом філії «ГЛГ» ДСГП «Ліси України» 35-к «Про застосування дисциплінарного стягнення», відповідно до висновку службового розслідування комісії з проведення службового розслідування від 22.01.2024 року, яке тривало з 30.11.2023 року, відповідно до наказу директора філії № 292/22.2 від 30.11.2023 року, оголошено догану лісничому Сумівського лісництва ОСОБА_1 та попереджено про недопущення скоєних порушень в майбутньому. 23.01.2024 року ОСОБА_1 ознайомлений із наказом (том 1 а.с. 15).

24.01.2024 року постановою слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, Чорнобальського О.М. кримінальне провадження № 0000576 від 27.11.2023 року закрито (том 1 а.с. 18-25).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюваний наказ не містить чітких та конкретних тверджень про неналежне виконання посадових обов`язків ОСОБА_3 , не вказано якого дня та за яких обставин мало місце порушення, за яке застосовується дисциплінарний захід, не містить посилання на норми законодавства, локальних нормативних актів, які були порушені позивачем, зокрема посадової інструкції, трудового договору або правил внутрішнього трудового розпорядку.

Крім того, суд зауважив, що з матеріалів справи не вбачається, що позивачеві надавалася можливість надати свої письмові пояснення по суті виявлених порушень трудової дисципліни, не встановлено з яких причин такі порушення було скоєно, не зазначено обставини, за яких порушення були скоєні, не взято до уваги попередню роботу позивача на посаді лісника.

З огляду на викладене, суд вважав, що наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді догани прийнятий з порушенням вимог КЗпП України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання його незаконним та скасування.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 29 КЗпП України до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором (крім трудового договору про дистанційну роботу) роботодавець зобов`язаний:

1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

У статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до статті 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Роботодавець має право вимагати від працівника виконання лише тих трудових обов`язків, які обумовлені між ними, і застосовувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності встановленої особи працівника, яка порушила трудові обов`язки, її вини, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками.

Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з цим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Наведене узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2025 року у справі № 591/3739/22-ц.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд першої інстанції, з`ясувавши, що зі змісту оскаржуваного наказу про оголошення догани неможливо встановити, у чому саме полягає порушення трудової дисципліни, за які позивача притягнуто до відповідальності, оскільки наказ не містить інформації щодо порушення, також не зазначено які саме обов`язки, покладені на позивача законодавством, він не виконав або виконував неналежним чином, не зазначено конкретних норм законодавства, які були ним порушені, а також, що з матеріалів справи не вбачається, що позивачеві надавалася можливість надати свої письмові пояснення по суті виявлених порушень трудової дисципліни, дійшов правильного висновку, що вказаний наказ не може бути визнаний таким, що прийнятий правомірно.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом того, що в оскаржуваному наказі містилось чітке посилання на внутрішній акт, яким було задокументовано та не спростовано позивачем наявні порушення, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, у наказі № 35-к «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 23.01.2024 року підставою для оголошення догани зазначено висновок службового розслідування від 22.01.2024 року. Натомість сам наказ не містить ні фактичного, ні нормативного посилання на допущені позивачем порушення, тобто роботодавець не зазначив ні у чому конкретно полягають допущені позивачем порушення, ні назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акту чи акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність оскаржуваного судового рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» залишити без задоволення, а рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 05 травня 2025 року без змін.

Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова набирає законної сили із дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: І. В. Міхасішин

Л. О. Голота