Номер провадження: 22-ц/813/6075/25
Справа № 507/449/24
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Драгомерецького М.М.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бедексєєва Вікторія Леонідівна, на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 21 березня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Вужиловського О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Любашівського районного суду Одеської області із вказаним позовом, в якому посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишився у спадщину житловий будинок по АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем за законом, але своєчасно не звернувся до нотаріуса, оскільки до смерті матері виїхав за кордон у зв`язку із агресією рф на території України. 05.08.2023 року ОСОБА_2 направив до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у заведенні спадкової справи, оскільки позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просив задовольнити його позов.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 21.03.2024 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши його термін три місяці після набрання рішенням чинності (а.с.30).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , яка не приймала участі у розгляді справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду, ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, судом не було враховано, що позивач був зобов`язаний зазначити ОСОБА_1 у якості відповідача у справі, оскільки остання у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняла її. Крім того, позивач мав би залучити до участі у справі інших спадкоємців за заповітом - сестру і брата, які проживають на ТОТ АРК, крім того суд задовольнив позов без жодних правових підстав (а.с.33-41).

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.03.2025 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бедексєєвої В.Л. було закрито (а.с.69-72).

Однак, постановою Верховного Суду від 21.05.2025 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бедексєєва В.Л., було задоволено. Судове рішення суду апеляційної інстанції від 04.03.2025 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (а.с.122-127).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2025 року було визначено новий склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Громік Р.Д., Комлева О.С. (а.с.130).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2025 року, через відпустку, суддя Громік Р.Д. був замінений на суддю Драгомерецького М.М. (а.с.140).

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність її учасників, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а.с.132-135), про причини своєї неявки суд апеляційної інстанції не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2024 року позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Нестеренко Г.О. в якості відповідача зазначили Любашівську селищну громаду Подільського району Одеської області, в той час як 10.06.2023 року була відкрита спадкова справа за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 10.06.2023 року, спадкова справа у спадковому реєстрі №70769649, номер у нотаріуса - 130/2023 від 10.06.2023 року (а.с.47, 48).

Зазначені обстави свідчать про те, що таким чином позивач був зобов`язаний зазначити ОСОБА_1 у якості відповідача у справі, оскільки саме ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом та прийняла її, а визначення відповідачем територіальної громади у якості відповідача було б доцільним лише в одному випадку - коли відсутні інші спадкоємці.

Крім того, надавши копію заповіту, позивач мав би залучити до участі у справі інших спадкоємців за заповітом - сестру та брата.

Так судом першої інстанції зазначених обставин не було враховано, як і не було враховано того, що спадкодавиця ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з заявою про прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріуса лише у листопаді 2023 року, тобто майже через рік з часу відкриття спадщини, не дивлячись на те, що, перебуваючи в США, позивач не мав жодних перешкод для спілкування з матір`ю в телефонному режимі та своєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, на відміну від його рідної сестри ОСОБА_4 (матері скаржниці) та рідного брата ОСОБА_5 , котрі є громадянами України та постійно мешкають у м.Севастополі, і з часу окупації не мають можливості ані приїхати, ані подати належним чином посвідчену заяву про прийняття спадщини, оскільки в АРК діє окупаційна влада рф.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за загальними положеннями ЦК України, а саме: ст.ст. 1220, 1222, 1223 про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Однак, позивач приховав від суду факт відкриття спадкової справи, яка була відкрита саме за заявою апелянта у справі, що призвело до ухвалення незаконного і несправедливого судового рішення, із залученням до участі у справі неналежного відповідача, оскільки цим рішенням порушені права та обов`язки іншого спадкоємця апелянта ОСОБА_1 .

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що відповідно до постанови Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18, провадження № 61-697св20, для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто визначення, відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 920/336/22).

Відповідно до вимог ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

Всі вищевикладені обставини, в своїй сукупності свідчать про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення постанови про відмову позивачу ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки заявником апеляційної і касаційної скарг ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у сумі 1816,80 грн. та 2422,40 грн., відповідно, (а.с. 32, 79), а всього в сумі 4 239,20 грн., зазначені суми підлягають їй відшкодування з позивача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бедексєєва Вікторія Леонідівна, задовольнити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 21 березня 2025 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір у загальному розмірі 4 239,20 (чотири тисячі двісті тридцять дев`ять гривень 20 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.09.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева