УХВАЛА

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 587/1641/21

провадження № 61-11659ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув заяву суддів Верховного Суду: Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

Луспеника Д. Д. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зміну формулювання підстав звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та вихідної допомоги при звільненні, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Манзюка Тараса Юрійовича на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), в якому просила суд:

- змінити формулювання підстав звільнення з пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) на частину третю статті 38 КЗпП України (невиконання власником законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору);

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь невиплачену заробітну плату в розмірі 29 040,00 грн;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь невиплачену суму вихідної допомоги

в розмірі 19 500,00 грн;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до дня ухвалення судового рішення;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 8 000,00 грн.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2022 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про зміну формулювання підстав звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та вихідної допомоги при звільненні, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено формулювання підстави звільнення ОСОБА_1 за наказом (розпорядженням) № 8 від 26 липня 2021 року ФОП ОСОБА_2 з посади продавця-консультанта з 26 липня 2021 року з пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) на частину третю статті 38 КЗпП України (через невиконання власником умов трудового договору про виплату заробітної плати).

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 100,00 грн заборгованості по заробітній платі за квітень 2021 року, 5 032,82 грн заборгованості по заробітній платі за липень 2021 року, 1 960,74 грн компенсації за невикористану відпустку,

а всього заборгованості по заробітній платі у сумі 13 093,56 грн з наступним утриманням податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 35 000,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 липня 2021 року по 29 грудня 2022 року з наступним утриманням податків та обов`язкових платежів, 18 300,00 грн вихідної допомоги та 1 500,00 грн компенсації за завдану невиплатою заробітної плати моральної шкоди.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454,00 грн судового збору за подання позову та 681,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь держави 1 362,00 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Манзюка Т. Ю. задоволено частково.

Постанову Сумського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розпорядженням Сумського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року цивільну справу №587/1641/21 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 про зміну формулювання підстав для звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнення, вихідної допомоги при звільненні та моральної шкоди передано на розгляд до Полтавського апеляційного суду

у зв`язку з неможливістю утворення нового складу суду для розгляду справи.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2025 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про зміну формулювання підстав для звільнення та стягнення невиплаченої вихідної допомоги змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення невиплаченої заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди скасовано, справу

в цій частині вимог направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2022 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року в скасованих частинах втрачають законну силу.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2022 року

в частині відмови у стягненні невиплаченої заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 у частині стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачену заборгованість по заробітній платі за період з 17 березня 2021 року до 26 липня

2021 року у розмірі 28 317,56 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25 000,00 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 4 000,00 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362,00 грн, за подання касаційної скарги у розмірі 1 816,00 грн.

12 вересня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Манзюка Т. Ю. на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2025 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2025 року справу призначено судді-доповідачу Коломієць Г. В., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Луспеник Д. Д.

15 вересня 2025 року судді Верховного Суду: Гулько Б. І., Коломієць Г. В.,

Луспеник Д. Д. заявили про самовідвід у справі з тих підстав, що вони брали участь

у перегляді цієї справи у суді касаційної інстанції, за наслідком якого Верховним Судом прийнято постанову від 13 вересня 2023 року (касаційне провадження

№ 61-1473св23), якою судове рішення суду апеляційної інстанції у цій справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У прийнятій постанові висловлювалася правова позиція щодо вирішення спору,

і саме ці обставини є предметом нового касаційного оскарження.

Тому з метою уникнення сумнівів у неупередженості та забезпечення об`єктивності розгляду цієї справи вважають, що підлягають самовідводу.

Заява суддів Верховного Суду про самовідвід підлягає задоволенню.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку

в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву

з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Судді Верховного Суду Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Луспеник Д. Д. раніше брали участь у перегляді цієї справи у суді касаційної інстанції та висловлювали свою правову позицію щодо спірних правовідносин, і саме ці обставини є предметом нового касаційного оскарження, тому з метою уникнення сумнівів

у неупередженості чи об`єктивності суддів, заяву про самовідвід слід задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви про самовідвід суддів Верховного Суду: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву суддів Верховного Суду Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д. про самовідвід задовольнити.

Відвести суддів Верховного Суду: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д. за їхньою заявою від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зміну формулювання підстав для звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та вихідної допомоги при звільненні, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Манзюка Тараса Юрійовича на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2025року.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Манзюка Тараса Юрійовичапередати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник