ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4948/25 Справа № 212/480/25 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 212/480/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року, яка постановлена суддею Козловим Д.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 03 березня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини.

27 лютого 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про зменшення розміру за договором про сплату аліментів на дитину.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року у задоволенні клопотання адвоката Довбні О.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , про об`єднання зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру за договором про сплату аліментів на дитину із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру за договором про сплату аліментів на дитину повернуто ОСОБА_2 .

Не погодившись з вищевказаною ухвалою ОСОБА_2 оскаржив її у апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апелянт просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що судом першої інстанції при постановлені ухвали не було враховано, що з зустрічним позовом звертався саме ОСОБА_2 , а не адвокат Довбня О.В.

Також вказує на те, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом якщо обидва позови взаємопов`язані, оскільки вони виникають з одних правовідносин і погоджується із цим, але всупереч закону приймає рішення про відмову у задоволенні клопотання про об`єднання позовів.

Апелянт вважає, що суд передчасно прийняв рішення про недоцільність спільного розгляду первісного і зустрічного позову, оскільки відповідач вправі подати зустрічний позову у строки, встановлені ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 та п. 3 ч.2 ст.49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.

Отже, із ст. 193 ЦПК України вбачається, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним відноситься до дискреційних повноважень суду, при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

За змістом даної норми однією з умов прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів. Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті окремо.

Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.

Так, судом встановлено, що в січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини.

27 лютого 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про зменшення розміру за договором про сплату аліментів на дитину.

Проаналізувавши зміст вимог первісного та зустрічного позовів суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги обох позовних заяв стосуються відносин, що виникли між сторонами щодо сплати аліментів на утримання їх спільної дитини. Разом з цим, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про повернення зустрічного позову заявнику, оскільки об`єднання вказаних позовів в одне провадження та спільний розгляд є недоцільним, адже позови містять різний предмет, зміст вимог та обставини, які підлягають доказуванню.

Так, вимоги первісного позову обґрунтовані порушенням ОСОБА_2 свого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини, що спричинило утворення заборгованості.

Вимоги ж зустрічного позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 сплачує на утримання дитини надмірний розмір аліментів.

Апеляційний суд також звертає увагу, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом може призвести до безпідставного затягування розгляду справи та порушення розумних строків розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, а також, що зустрічний позов мав бути прийнятим та розглянутим разом з первісним позовом, оскільки вимоги є взаємопов`язані і спільний їх розгляд доцільним, колегія суддів оцінює критично, оскільки первісні та зустрічні позовні вимоги не є однорідними як за предметом позову, так і способом захисту прав та законних інтересів сторін цивільного процесу, що зумовлює самостійний предмет їх доказування.

Суд також звертає увагу, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом не є взаємовиключними, такі позови можуть бути розглянуті в межах різних судових проваджень.

При цьому, ОСОБА_2 не позбавлений можливості реалізувати своє право на судовий захист шляхом звернення до суду із окремою позовною заявою.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказана ухвала є законною та обґрунтованою, ухваленою на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому, в силу ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2025 року.

Головуючий

Судді