Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/2907/25
Провадження № 2/650/2082/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Хомик І.І.,

за участі секретаря Ткаченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Борозенської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Борозенської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є спадкоємцем в порядку спадкування після смерті діда ОСОБА_2 та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, частково оформивши спадкові права.

Разом з тим, до складу спадкового майна ОСОБА_2 увійшла також 1/3 частина земельної ділянки загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер :01:001:0162, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель, споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 без визначення часток кожного із них. Проте, при зверненні позивача до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на частку у праві спільної сумісної власності на означену земельну ділянку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що частка ОСОБА_2 у вказаному спадковому майні не визначена, тому позивач, звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить суд задовольнити вимоги позову, з урахуванням обставин викладених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21 червня 2024 року, виданим Великоолександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 21 червня 2024 року складено відповідний актовий запис № 220.

Після його смерті за заявою доньки спадкодавця ОСОБА_4 була заведена приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Жолуденком О.О., спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 72614785, номер у нотаріуса 35/2024.

ОСОБА_3 дружина спадкодавця подала заяву до нотаріуса про те, що вона не є спадкоємцем ні за законом, а ні за заповітом.

05 листопада 2024 року мати позивача (донька спадкодавця) ОСОБА_4 подала заяву про відкликання заяви про прийняття спадщини та подала заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 . Остання 05.11.2024 року подала заяву про прийняття спадщини.

Дана обставина підтверджена листом приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Жолуденко О.О. від 04.04.2025 року № 322/02-14.

З вказаного листа вбачається, що ОСОБА_1 , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме 1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельні ділянки, площею 4.4809 га., 2.8637 га., 0.5945 га., 0.3632 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Однак земельна ділянка площею 0.2500 га. (кадастровий номер :01:001:0162), цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка входить до спадкового майна, належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 без визначення часток кожного із них. Тому визначити частину спадкодавця у праві спільної власності неможливо. Тому отримати свідоцтво про право на спадкове майно на вказану частку земельної ділянки в установленому законом порядку неможливо.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про те, що вона позбавлена можливості у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права на означене спадкове майно.

Як передбачено ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно п. в ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема співвласників жилого будинку. Частинами 3,4,5 зазначеної статті передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 357 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ч.1, 2 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

За ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

В силу ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст. 1217 кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та якому за життя на праві спільної сумісної власності із ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 без визначення часток кожного із них належала земельна ділянка, виходячи з положень закону про рівність часток кожного із співвласників, суд приходить до висновку, що задля необхідності реалізувати право позивача на спадщину шляхом задоволення позову про визнання за ним права власності 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер :01:001:0162, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Борозенської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер :01:001:0162, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель, споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина ХОМИК