Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3520/25
Номер провадження 2/299/1239/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бондарєва Олена Сергіївна, до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бондарєва Олена Сергіївна, звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2010 року проживає разом із матір`ю, позивачкою по справі ОСОБА_4 .

Згідно рішення Виноградівського районного суду № 299/305/18 від 24.05.2018 року, яке набрало законної сили, згідно постанови Закарпатського апеляційного суду від 19.11.2018 року зі ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання сина стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Разом з цим позивач вказує, що ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_5 ) 12.06.2020 року уклала шлюб із ОСОБА_6 .

Під час цього шлюбу народилась донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зумовило суттєве збільшення фінансового навантаження на позивачку і збільшення обсягу її видатків, оскільки, окрім обов`язку щодо утримання своєї малолітньої дитини від другого шлюбу, вона також майже самотужки утримує свого сина-підлітка від першого шлюбу.

Одночасно з цим, позивач вказує, що визначений судовим рішенням від 24.05.2018 року розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_8 в сумі 1600 гривень щомісячно, однозначно в теперішніх умовах і реаліях життя, вже не відповідає достатньому рівню для забезпечення потреб шістнадцятирічного хлопця, який в цьому віці активно соціалізується, потребує збільшених видатків для забезпечення його вподобань і захоплень, медичного обслуговування та санаторно-курортного лікування і відпочинку. Дитина формується як особистість і потребує значних витрат для індивідуалізації і позиціонування себе у суспільстві та самовираження. Окрім цього позивач зазначає, що ОСОБА_3 є дитиною такого віку, що також зумовлює збільшення видатків на його навчання і підвищення освітнього рівня, з метою подальшого вступу до вищого навчального закладу.

На підставі вищенаведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити та змінити розмір та спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Виноградівського районного суду № 299/305/18 від 24.05.2018 року. Стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

У свою чергу представник відповідача ОСОБА_9 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , подав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив наступне.

Відповідно до довідки про сплату аліментів № 87600 від 22.07. 2025 року, виданої Деснянським ВДВС у м. Чернігові - станом на 22.07.2025 року заборгованість у по сплаті аліментів у ОСОБА_2 відсутня, аліменти сплачуються відповідачем вчасно на рахунок позивачки відповідно до виконавчого провадження.

Разом з тим вказує, що його фінансовий та сімейний стан об`єктивно не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від доходу, оскільки має на утриманні непрацездатних батьків - пенсіонерів: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (пенсійне посвідчення серіа НОМЕР_1 видане 15.06.2010 року) та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (пенсійне посвідчення№ НОМЕР_2 видане 18.07.2025року). В даний час в силу свого віку в них достатньо серцево-судинних захворювань, проблеми з тиском, та інше, на лікування котрих потрібні значні кошти. Пенсії батькам не вистачає на сплату їх лікування, житлово-комунальних послуг, харчування та інших потреб, тому вони потребують матеріальної допомоги по їх утриманню.

Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у відповідача народилась донька ОСОБА_12 . Відповідно до довідки № 1239- видана 23.10.2023 року його донька взята на облік як внутрішньо переміщена особа.

Згідно довідки ЛKK про потреби дитини у домашньому догляді № 51 від 08.05.2025 року, донька ОСОБА_12 потребує домашнього режиму, збалансованого харчування, курсу прийому вітамінів, щомісячно та домашнього догляду. Лікування доньки та повне її забезпечення за висновками лікаря сплачує відповідач за свої кошти.

13 вересня 2024 року відповідач уклав шлюб з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за ОСОБА_12 .

Також зазначає, що його дружина ОСОБА_14 також є внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до договору оренди квартири від 20 травня 2022 року, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідач має зобов`язання сплачувати за неї оренду в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн. щомісячно та житлові, комунальні послуги від 1500 (тисяча п`ятсот) до 3000 (три тисячі) грн. щомісячно від кількості використаних енерго-ресурсів.

Водночас, починаючи з 2014 року відповідач безпосередньо приймає участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією рф проти України, що також вказує на додаткові матеріальні витрати.

Відповідач має перелік хронічних захворювань, постійне лікування та діагностика яких потребує щомісячно, призначення профільних спеціалістів (консультативний висновок сімейного лікаря від 18.07.2025 року), а також значних коштів.

Відповідач зазначає, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати більше 3200 грн. аліментів щомісячно, що є справедливим, реальним і відповідає його можливостям.

На підставі вищенаведеного та враховуючи доходи, утримання та лікування другої дитини, дружини та батьків, стан здоров`я, матеріальних ресурсів, просить суд залишити спосіб стягнення у твердій грошовій формі, а розмір визначити у сумі 3200 грн. на місяць.

Разом з тим просить суд зупинити провадження в справі до закінчення воєнного стану.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.07.2025 року суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву скористався, відзив на позов подав, щодо розгляду справи у спрощеному позовному провадженню без виклику осіб не заперечив, відтак у відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд приймає рішення про задоволення позову виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2010 року проживає разом із матір`ю позивачкою по справі ОСОБА_4 .

Згідно рішення Виноградівського районного суду № 299/305/18 від 24.05.2018 року, яке набрало законної сили, згідно постанови Закарпатського апеляційного суду від 19.11.2018 року зі ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання дитини стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_5 ) 12.06.2020 року уклала шлюб із ОСОБА_6 .

Під час цього шлюбу народилась ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зумовило суттєве збільшення фінансового навантаження на позивачку і збільшення обсягу її видатків, оскільки окрім обов`язку щодо утримання своєї малолітньої дитини від другого шлюбу, вона також утримує свого сина-підлітка від першого шлюбу.

Одночасно з цим, визначений судовим рішенням від 24.05.2018 року розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в сумі 1600 гривень, щомісячно, в теперішніх умовах і реаліях життя не відповідає достатньому рівню для забезпечення його потреб, який в цьому віці активно соціалізується, потребує збільшених видатків для його забезпечення. ОСОБА_3 є дитиною такого віку, що також зумовлює збільшення видатків на його навчання і підвищення освітнього рівня.

Разом з тим суд дослідив відзив представника відповідача ОСОБА_9 на позовну заяву ОСОБА_1 та додані докази на підтвердження обставин зазначених у відзиві на позовну заяву.

Так, згідно довідки про сплату аліментів № 87600 від 22.07. 2025 року, виданої Деснянським ВДВС у м. Чернігові - станом на 22.07.2025 року заборгованість у по сплаті аліментів у ОСОБА_2 відсутня, аліменти сплачуються відповідачем вчасно на рахунок позивачки відповідно до виконавчого провадження.

Разом з тим встановлено, що відповідача батьки є пенсіонерами: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (пенсійне посвідчення серіа НОМЕР_1 видане 15.06.2010 року) та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (пенсійне посвідчення№ НОМЕР_2 видане 18.07.2025року). Однак докази, що відповідач утримує своїх батьків суду не надано.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у відповідача народилась донька ОСОБА_12 . Відповідно до довідки № 1239- від 23.10.2023 року його донька взята на облік як внутрішньо переміщена особа.

Згідно довідки ЛKK про потреби дитини у домашньому догляді №51 від 08.05.2025 року, донька ОСОБА_12 потребує домашнього режиму, збалансованого харчування, курсу прийому вітамінів, щомісячно та домашнього догляду.

13 вересня 2024 року відповідач уклав шлюб з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за ОСОБА_12 , є внутрішньо переміщеною особою.

Згідно договору оренди квартири від 20 травня 2022 року, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідач мав зобов`язання сплачувати за неї оренду в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн. щомісячно та житлові, комунальні послуги щомісячно від кількості використаних енерго-ресурсів. Судом встановлено, що термін зазначеного договору до 20.11.2022 року, відповідно не підтверджено відповідачем, що такий на час розгляду справи (16.09.2025 року) продовжує сплачувати оренду квартири та комунальні послуги за вказаним договором.

Відповідач має перелік хронічних захворювань, постійне лікування та діагностика яких потребує, щомісячно, призначення профільних спеціалістів (консультативний висновок сімейного лікаря від 18.07.2025 року).

Суд приймає до уваги наведені відповідачем обставини, однак такі обставини не є підставою для прийняття рішення про відмову у позові.

Заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки не суперечить положенням ст. 141, ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України, які регламентують, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У зв"язку з наведеними мотивами, заперечення відповідача суд відхиляє.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

Відповідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст. 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по зміну розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у зміненому розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення (ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу ст.182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. ст. 183,184 СК Україниза рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі N 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Позивачка довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини.

Враховуючи, що відповідач є молодою, працездатною людиною, отримує дохід, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Щодо клопотання представника відповідача про зупинення розгляду справи до закінчення військового стану суд то таке не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідач ОСОБА_2 може вести справу в суді особисто або за участі свого представника.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

На переконання суду, зупинення провадження в справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України порушуватиме право позивача на розгляд справи упродовж розумного строку, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

З огляду на викладене, суд не вбачає достатніх підстав для зупинення провадження в справі.

Проаналізувавши надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, позицію позивача та відповідача, враховуючи в першу чергу якнайкраще забезпечення інтересів дитини, та те, що дитина сторін проживає разом із позивачем і остання апріорі несе більші витрати на утримання дитини та необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Згідност. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимогст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам.

Рішення ухвалюється у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 81,133,136,141, 244-245, 259, 263 - 265, 268,280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Змінити спосіб стягнення аліментів визначених рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.05.2018 року у справі № 299/305/18.

Стягувати зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_4 , дата видачі 30.06.2020, орган, що видав: 2114, РНОКПП НОМЕР_5 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дати набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.09.2025 року.

ГоловуючийТрагнюк В. Р.