Провадження № 2/359/1013/2025
25 березня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Степаненко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором
Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 14.08.2019 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір №014/0997/82/91883892відповіднодо умов якого банк надав позичальнику грошові кошти , які позичальник зобов`язався повернути в строк до 14.04.2023 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 35,3%.
Крім того, відповідно до Кредитного договору №010/0997/82/0475066 від 31.08.2015 банк надав позичальнику грошові кошти , які він зобов`язався повернути в строк до 31.08.2019 та сплатити проценти за користування кредитним кошами в розмірі 45%.
20.09.2019 було укладено договір №114/2-19-F, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором №014/0997/82/91883892. У подальшому 10.01.2023 було укладено договорів 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/0997/82/91883892.
20.09.2019 було укладено договір №114/2-19-F, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «ВЕКРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором №010/0997/82/0475066. У подальшому 10.01.2023 було укладено договорів 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/0997/82/0475066.
Загальний розмір заборгованості за обома кредитними договорами становить 156950,50 грн.
Ухвалою суду від 15.11.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 121-122).
Представник позивача в судове засідання не з`явився. За змістом позовної заяви ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить розглядати справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з`явився, причина неявки суду не відома, заяв та відзиву до суду не надійшло.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Встановлено, що 31 серпня 2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (після перейменування - АТ «Райффайзен банк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0997/82/0475066, відповідно до умов якого, Банк відкрив Позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі на дату укладення договору 8500,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 31 серпня 2019 року (строк користування кредитом 48 місяців) та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 45,0 % річних (а.с.40-44).
Згідно додатку № 1 до Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0997/82/0475066 від 31 серпня 2015 року - Умови видачі кредиту, сума поточного ліміту кредиту згідно заяви: 8500,00 грн., строк кредиту: 48 міс., процент на ставка: при користуванні в межах пільгового періоду: 0,0%; при користуванні поза межами пільгового періоду: 45,0%, дата щомісячного платежу: до 20 числа кожного місяця, розмір щомісячно нарахованих процентів: 324,86грн.; розмір щомісячного платежу при умові користування кредитом в межах пільгового періоду 425,00 грн., поза межами пільгового періоду -1019,86грн.;; розмір щомісячного страхового платежу 34,00грн.; плата за обслуговування рахунку щомісячна 15 грн.; штраф (нараховується на суму простроченого щомісячного платежу) -1% (мінім.50грн.).
В цей же день відповідачем підписані Заява на отриманні кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» та Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту (а.с.46-49).
Згідно із випискою по рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 за період з 31.08.2015 по 17.02.2020, у користування клієнта знаходилися платіжні картки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 та здійснювалися витрати коштів у період з 31.08.2015 по 21.09.2015 та 14.08.2019 по 26.09.2019 відповідно (у тому числі останнє зняття коштів 21.09.2019, що також зазначено у розрахунку заборгованості станом на 17.02.2020). А також у зазначений період з 31.08.2015 по 17.02.2020 здійснювалися нарахування та часткове погашення страхових платежів та процентів за користування кредитом, а також штрафи на несвоєчасний обов`язковий платіж (а.с.53-64, 69-71).
Факт укладення договору, а також факт отримання платіжних карток та користування кредитними коштами відповідачем не оспорюється.
Перед укладенням договору ОСОБА_1 підписані Заява-анкета для отримання кредиту «Кредит готівкою» від 14.08.2019 (а.с.31-32) та Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» з Додатком (а.с.33-36).
Факт зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 підтверджується випискою по рахунку№ НОМЕР_4 (а.с.37-39), а також випискою по особовому рахунку № НОМЕР_5 (а.с.50-52).
Відповідно до п.5.1 Договору №014/0997/82/91883892 передбачена відповідальність за прострочення виконання будь-яких зобов`язань за цією Заявою-Договором, Банк має право вимагати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Банку сплатити останньому пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення (а.с.26).
Факт укладення договору, а також отримання кредиту відповідачем не оспорюється.
Також встановлено, що 20.09.2019 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі і за кредитними договорами: №014/0997/82/91883892 від 14.08.2019 та №010/0997/82/0475066 від 31.08.2015 до боржника ОСОБА_1 , що підтверджується Договором, платіжним дорученням №1 від 14.02.2020, Реєстром боржників від 17.02.2020 та Витягами з реєстру боржників (а.с.76-79,80,81-83,84,85).
У тому числі встановлено, що на момент відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_1 становила:
В цьому зв`язку суд звертає увагу, що строк користування кредитним лімітом згідно із долученими доказами за кредитним договором №010/0997/82/0475066 становив до 31 серпня 2019 року, процентна ставка за користування кредитом, дійсно, 45,0 % річних (а.с.40-44). Проте доказів того, що строк користування кредитним коштами було продовжено на період з 17.02.2020 по 10.01.2023 (за який здійснено донарахування процентів) суду не надано.
За кредитним договором №014/0997/82/91883892 строк користування кредитним коштами становив до 14 серпня 2023 року, процентна ставка фіксована в розмірі 35,3% річних (а.с.26-27). Отже, донарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснено ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до умов укладеного договору між відповідачем та первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк».
В подальшому, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с.86-91) та Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 (а.с.92-93), у тому числі у тому числі і за кредитними договорами: №014/0997/82/91883892 від 14.08.2019 та №010/0997/82/0475066 від 31.08.2015 до боржника ОСОБА_1 , що підтверджується копією реєстру боржників (том №1 та том №2) (а.с94-97 та 98-101) та Витягами з реєстру боржників (а.с.10,11).
Так, згідно із даними, зазначеними у реєстрі боржників, на момент відступлення права вимоги позивача заборгованість ОСОБА_1 становила:
Згідно із наданим суду розрахунками заборгованості, виконаними ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (а.с.74,75) встановлено, що позивач після отримання права вимоги здійснив донарахування процентів за користування кредитним коштами:
Як вже було звернуто увагу судом, строк користування кредитним лімітом згідно із долученими доказами за кредитним договором №010/0997/82/0475066 становив до 31 серпня 2019 року а за кредитним договором №014/0997/82/91883892 строк користування кредитним коштами становив до 14 серпня 2023 року.
Тож, підстави для донарахування процентів після спливу строку користування кредитними коштами за кредитним договором №010/0997/82/0475066 від 31.08.2015 у позивача були відсутні.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Так, згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною другою цієї статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, в силу вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами
Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З у рахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач та первісний кредитор АТ «Райффайзен Банк» (до перейменування ПАТ «Райффайзен банк Аваль») у належній формі досягли усіх істотних умов укладених ними договорів по надання кредиту.
Первісний кредитор повністю виконав взяті на себе зобов`язання надав відповідачу кредитні кошти.
Відповідач отримав кредит, у тому числі у вигляді встановленого кредитного ліміту, проте взяті на себе зобов`язання не виконав: суму кредиту не повернув, визначені договором відсотки за користування кредитом не сплатив.
Правильність нарахування процентів за кредитним договором №010/0997/82/0475066 від 31.08.2015 станом на 17.02.2020 здійснена АТ «Райффайзен Банк», та за кредитним договором №014/0997/82/91883892 від 14.08.2019 станом на 13.08.2023 (а.с.69,71, 67-68,73,75), здійснена АТ «Райффайзен банк», ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а також правильність нарахування пені за період до 17.02.2020, здійснена АТ «Райффайзен Банк», перевірена судом та не викликає сумнівів, оскільки не порушує умов укладених договорів.
Разом із з цим донарахування процентів за кредитним договором №010/0997/82/0475066 від 31.08.2015, здійснене ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та у подальшому ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» після спливу строку користуванні кредитними коштами та без відповідного погодження сторонами суперечить вимогам чинного законодавства та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, відповідно до яких, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Проте таких вимог позивачем заявлено не було, крім того, відповідно до п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Cуд враховує, що матеріалами справи повністю підтверджуються обставини уступки права вимоги за кредитними договорами: №014/0997/82/91883892 від 14.08.2019 та №010/0997/82/0475066 від 31.08.2015 до боржника ОСОБА_1 ,21 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Суд враховує, що звернення з позовом до суду також є вимогою фактора щодо виконання грошового зобов`язання, яка відповідачем у добровільному порядку на дату ухвалення судового рішення не виконана.
Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження понесених витрат суду надано:
- Договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, укладений з Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.19-21);
- Прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.22-23);
- та витяг з Акту №4 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 (а.с.25) з тим самим переліком послуг та на ту саму суму.
Разом із з цим такий розмір адвокатських послуг не відповідає критеріям розумності та не дійсності таких витрат.
Так, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини застосовує такі критерії - заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим та мати мають розумний розмір.
Верховний Суд неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд враховує, що адвокат участі у розгляді справи не брав, справа не представляє великої складності, тому неминучість витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі викликає сумнів.
Встановлено, що дана справа є типовою для позивача, тому слід визнати необґрунтованими та такими, що не були для позивача неминучими, витрати на отримання консультації як усних так і письмових від Адвокатського об`єднання.
Крім того, загальний обсяг позовної заяви (6 сторінок) не підтверджує заявлену кількість витраченого часу (6 годин).
Враховуючи ці обставини, невелику складність справи, а також співмірність понесених витрат ціні позову, суд дійшов висновку, щодо обґрунтованою і доведеною можна визначити частину витрат на правничу допомогу у сумі 6000,00 грн.
При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 гривень (а.с.1).
З урахуванням викладеного, вищенаведених вимог ст.ст.137,141 ЦПК України суд дійшов висновку, що встановлені судом судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 8015,96 грн. (6000,00грн. + 3028грн.) х 88,79% (139356,94грн.х100/156950,50грн.=88,79% ).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 133,137,141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-284 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» суму заборгованості за Кредитним договором №010/0997/82/0475066 від 31.08.2015 та за Кредитним договором №014/0997/82/91883892 від 14.08.2019 на загальну суму 139356 гривень 94 копійки (сто тридцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят шість гривень дев`яносто чотири копійки), а також частину понесених витрат по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу на загальну суму 8015 гривень 96 копійок (вісім тисяч п`ятнадцять гривень дев`яносто шість копійок).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його підписання (проголошення), має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня виготовлення повного тексту рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлений 31.03.2025.
Суддя І. В. Муранова-Лесів