справа № 753/4801/25
головуючий у суді І інстанції Комаревцева Л.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Глухової О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а саме просив стягнути солідарно з відповідачів, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», м. Київ, пл. І. Франка,5, :

заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2021 року послуги централізованого опалення у розмірі 19 894 грн 80 коп. на рахунок НОМЕР_1 ;

інфляційну складову боргу у розмірі 2 148 грн 64 коп., 3% річних у розмірі 551 грн 06 коп. на рахунок НОМЕР_2 ;

заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 19 893 грн 17 коп. на рахунок НОМЕР_3 ;

інфляційну складову боргу у розмірі 2 367 грн 29 коп., 3% річних у розмірі 551 грн 01 коп. на рахунок НОМЕР_2 ;

заборгованість за спожиті з 1 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 40 560 грн 67 коп. на рахунок НОМЕР_1 ;

інфляційну складову боргу у розмірі 4 092 грн 62 коп., 3% річних у розмірі 945 грн 99 коп., пеню в розмірі 642 грн 92 коп. на рахунок НОМЕР_2 ;

заборгованість за спожиті з 1 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 38 623 грн 75 коп. на рахунок НОМЕР_4 ;

інфляційну складову боргу у розмірі 3 984 грн 83 коп., 3% річних у розмірі 898 грн 16 коп., пеню у розмірі 642 грн 49 коп. на рахунок НОМЕР_2 ;

заборгованість з плати за абоненське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 029 грн 35 коп. на рахунок НОМЕР_5 ;

заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 542 грн 70 коп. на рахунок НОМЕР_6 ; судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»:

заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2021 року послуги централізованого опалення у розмірі 19 894 грн 80 коп. на рахунок НОМЕР_1 ;

інфляційну складову боргу у розмірі 2 148 грн 64 коп., 3% річних у розмірі 551 грн 06 коп. на рахунок НОМЕР_2 ;

заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 19 893 грн 17 коп. на рахунок НОМЕР_3 ;

інфляційну складову боргу у розмірі 2 367 грн 29 коп., 3% річних у розмірі 551 грн 01 коп. на рахунок НОМЕР_2 ;

заборгованість за спожиті з 1 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 40 560 грн 67 коп. на рахунок НОМЕР_1 ;

інфляційну складову боргу у розмірі 4 092 грн 62 коп., 3% річних у розмірі 945 грн 99 коп., пеню в розмірі 642 грн 92 коп. на рахунок НОМЕР_2 ;

заборгованість за спожиті з 1 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 38 623 грн 75 коп. на рахунок НОМЕР_4 ;

інфляційну складову боргу у розмірі 3 984 грн 83 коп., 3% річних у розмірі 898 грн 16 коп., пеню у розмірі 642 грн 49 коп. на рахунок НОМЕР_2 ;

заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1029 грн 35 коп. на рахунок НОМЕР_5 ;

заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 542 грн 70 коп. на рахунок НОМЕР_6 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» судовий збір з кожного 1 009,33 грн, що в загальному розмірі становить 3 028 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у матеріалах справи відсутні докази того, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є новим кредитором по зобов`язанням, які виникли у ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» по обслуговуванню будинку АДРЕСА_2 .

Зазначає, що з довідки ЖБК «Хімік-19» № 145 від 9 квітня 2025 року вбачається, що з 1 січня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають фактично в АДРЕСА_1 .

Вважає, що позивач не довів, що відповідачі згідно ч. 3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є споживачами комунальних послуг.

Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься витяг з реєстру територіальної громади міста Києва від 28 січня 2025 року, з якого вбачається, що окрім відповідачів по даній справі, зареєстрована за відповідною адресою донька ОСОБА_1 - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому вважає, що позивач помилково здійснив розрахунок боргу за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії з розрахунку чотирьох осіб, де фактично проживала лише одна особа - ОСОБА_3 .

Вважає, що обрахування боргу повинно було здійснюватися з розрахунку споживання послуг лише однієї людини, а не чотирьох осіб. Крім того, не залучення до цієї справи ОСОБА_4 призвело до того, що борг стягується з трьох осіб, що фактично порушує права апелянта та права інших відповідачів.

Також просить поновити відповідачу - ОСОБА_1 строк на подання доказів по справі та приєднати до матеріалів цивільної справи наступний доказ: витяг зі системи Приват 24 станом на 1 травня 2025 року по оплатам квартири АДРЕСА_3 .

Вказує, що при здійсненні розгляду справи, відповідач не мав можливості подати суду докази часткової оплати за послуги централізованого теплопостачання та послуги з постачання теплової енергії, у зв`язку зі збоєм системи оплат та блокуванням Приват 24, що призвело до порушення строків подання доказів у суд першої інстанції.

Вказує, що в даному доказі міститься інформація про заборгованість по оплаті послуг централізованого опалення та постачання теплової енергії. Згідно порівняльної таблиці між сумами боргу та інформацією з системи Приват 24 (оплати по квартирі АДРЕСА_3 ), вбачається, що різниця по розміру заборгованості згідно даних позивача та відповідачів, за послуги: централізованого опалення становить 2 320,47 грн (позивач штучно збільшив розмір боргу), послуги постачання гарячої води становить 3 281 грн 03 коп. (позивач штучно збільшив розмір боргу). Таким чином вважає, що сума боргу повинна бути зменшена на 5 510,98 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

В судове засідання учасники справи не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну та поштову адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду та рекомендованим повідомленням.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, що не з`явились.

Перевіряючи наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про доручення доказів, а саме витяг зі системи Приват 24 станом на 1 травня 2025 року по оплатам квартири АДРЕСА_3 на стадії апеляційного провадження колегія апеляційного суду виходила з наступного.

Згідно з ч. 1-4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи і подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 83 наведеного Кодексу сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Положеннями ч. 1 ст. 84 ЦПК України також передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції, що підтверджується її заявою про ознайомлення з матеріалами справи та відзивом на позовну заяву (а.с. 38, 41-42).

В той же час, із клопотанням про долучення доказів або із клопотанням про витребування доказів до суду першої інстанції не зверталась.

Звертаючись до апеляційного суду із клопотанням про долучення доказів, ОСОБА_1 посилається на те, що при здійсненні розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач не мав можливості подати суду докази часткової оплати за послуги централізованого теплопостачання та послуги з постачання теплової енергії, у зв`язку зі збоєм системи оплат та блокуванням Приват 24, що призвело до порушення строків подання доказів.

В той же час, колегія суддів не може визнати обґрунтованими такі посилання відповідача, оскільки такі ніяким чином не підтверджені.

Не наведено також виключних, виняткових обставин, які дають право апеляційному суду відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України залучити відповідно нові докази за клопотанням відповідача на стадії апеляційного провадження. Аналогічних висновків щодо обмеженої можливості залучення нових доказів на стадії апеляційного провадження дотримується Верховний Суд (див., наприклад, постанову від 14 квітня 2020 року у справі №331/7487/15-ц).

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що із витягу зі системи Приват 24 станом на 1 травня 2025 року по оплатам квартири АДРЕСА_3 , який просить долучити до справи відповідач вбачається, що оплата послуг централізованого опалення та постачання теплової енергії була здійснена відповідачкою вже після звернення до суду із позовом, а саме починаючи з 1 травня 2025 року, в той час, як позивач звернувся із позовною заявою про стягнення заборгованості у березні 2025 року.

А тому такі докази не можуть бути враховані при перегляді рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно із статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.46), але не сплачують за послуги централізованого опалення, постачання гарячої води, абонентське обслуговування, тому підлягає стягненню заборгованість, нарахована позивачем відповідно до розрахунків, які додано до позову.

Колегія суддів погоджується в повному обсязі із таким рішенням суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ПАТ «Київенерго» було визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 1 липня 2014 року.

В подальшому розпорядженням КМДА №1693 від 27 грудня 2017 року «Про деякі питання припинення угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між КМДА та АЕК «Київенерго», підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, визначено Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яке починаючи з 1 травня 2018 року здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №591 від 10 квітня 2018 року КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладеного договір №602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат.

Згідно до Витягів з Реєстру територіальної громади №1187124, №1187114, №1187143 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 станом на 11 березня 2025 року зареєстровані у АДРЕСА_1 (а.с. 25-30), тому вони як споживачі житлово-комунальних послуг згідно ст. 156, 162 ЖК України зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Так, правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго» є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого, висновку про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2021 року послуги централізованого опалення у розмірі 19 894 грн 80 коп.;інфляційної складової боргу у розмірі 2 148 грн 64 коп., 3% річних у розмірі 551 грн 06 коп.; заборгованості за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 19 893 грн 17 коп.; інфляційної складової боргу у розмірі 2 367 грн 29 коп., 3% річних у розмірі 551 грн 01 коп.; заборгованості за спожиті з 1 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 40 560 грн 67 коп.; інфляційної складової боргу у розмірі 4 092 грн 62 коп., 3% річних у розмірі 945 грн 99 коп., пеню в розмірі 642 грн 92 коп.; заборгованості за спожиті з 1 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 38 623 грн 75 коп.; інфляційної складової боргу у розмірі 3 984 грн 83 коп., 3% річних у розмірі 898 грн 16 коп., пеню у розмірі 642 грн 49 коп.; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1029 грн 35 коп.; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 542 грн 70 коп.

Матеріали справи свідчать, що позивачем на обґрунтування заявлених вимог разом з позовною заявою було надано суду розгорнуті (детальні) розрахунки заборгованості, зокрема, внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії (ВКО ЦО) та гарячої води (ВКО ПГВ) за період з 01 березня 2020 року по 31 січня 2025 року; плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії (ПАО ТЕ) та гарячої води (ПАО ГВ) за період з 01 листопада 2021 року по 31 січня 2025 року; за послуги з постачання теплової енергії (ТЕ) та з постачання гарячої води (ГВ) за період з 01 листопада 2021 року по 31 січня 2025 року; за послуги з централізованого опалення (ЦО) та з централізованого постачання гарячої води (ПГВ) за період з 01 травня 2018 року по 31 січня 2025 року.

Отже, суду надані достатні та належні докази на підтвердження, заявлених позовних вимог.

Розрахунки заборгованості подані стороною позивача, відповідачем не спростовані ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій.

Наданий стороною відповідача витяг зі системи Приват 24 станом на 1 травня 2025 року по оплатам квартири АДРЕСА_3 також не прийнятий апеляційним судом до уваги, оскільки часткова оплата заборгованості була проведена відповідачем вже після звернення позивача до суду.

Крім того, суд першої інстанції правильно встановив, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до споживачів ПАТ «Київенерго» з 11 жовтня 2018 року.

Починаючи з 12 березня 2020 року відповідно до Постанови КМУ № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами) на усій території України було встановлено карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.

Згідно із п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Згідно до Постанови КМУ №206 від 5 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації).

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дія Постанови КМУ №206 від 5 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» на відповідачів не поширюється, оскільки м. Київ не перебувало в окупації.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, при ухваленні рішення по справі не було враховано, що відповідач ОСОБА_1 фактично не проживає в квартирі, не споживає комунальні послуги, тобто не є споживачем комунальних послуг, у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , як особа, місце проживання якої зареєстровано у АДРЕСА_1 , не зверталась до КП «Київтеплоенерго» щодо документального оформлення не проживання в квартирі, а як наслідок оформлення звільнення від оплати комунальних послуг, також ОСОБА_1 не знімалась з реєстрації у вказаній квартирі протягом спірного періоду.

Відповідно до положень законодавства України та усталеної судової практики, відповідне документальне оформлення не проживання в квартирі обов`язково здійснюється безпосередньо перед виконавцями комунальних послуг, а зменшення вартості послуг можливе лише з часу звернення.

Звернень щодо уточнення фактичної кількості зареєстрованих/фактично проживаючих осіб у квартирі до КП «Київтеплоенерго» від відповідачів не надходило, відповідних заяв та заяв щодо документального оформлення не проживання в квартирі, матеріали справи не містять.

Крім того, право на неоплату вартості комунальних послуг не застосовується до постачання теплової енергії, що випливає з характеру наданої послуги, - послуга надається в будинок та нарахування здійснюються у залежності від опалювальної площі квартири незалежно від кількості фактичного проживаючих/зареєстрованих осіб. Навіть за відсутності мешканців в квартирі, житло та будинок опалюється.

Крім того, право на неоплатність вартості комунальних послуг виникає лише за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що не залучення до цієї справи ОСОБА_4 призвело до того, що борг стягується з трьох осіб, що фактично порушує права апелянта та права інших відповідачів з урахуванням наступного.

Усі споживачі зобов`язані солідарно сплачувати за житлово-комунальні послуги на підставі частини 3 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка встановлює, що всі дієздатні особи, які проживають або зареєстровані у житлі, несуть солідарну відповідальність за оплату послуг.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи вищезазначене, позивач скористався своїм правом подати позовну заяву саме до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Водночас, це не позбавляє їх права в подальшому, звернутися до суду про стягнення коштів на утримання майна, в порядку регресу на частину понесених витрат з недобросовісного співвласника.

Таке право забезпечується ч. 1 ст. 544 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).

Згідно частини 4 вищевказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється.

Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові по справі № 703/2200/15-ц від 19 серпня 2020 року, де зазначив, що «співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування».

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба