Справа № 305/273/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 вересня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ціпле Іван Юрійович, на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2025 року (головуюча суддя Марусяк М.О.) у справі № 305/273/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 03.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою за допомогою інформаційних та телекомунікаційної систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (веб-сайту creditkasa.com.ua) укладено в електронному вигляді договір про відкриття кредитної лінії № 1325-7784 (далі - кредитний договір).

Відповідно до умов кредитного договору Товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 4200,00 грн, зі строком кредитування на 300 днів до 28.10.2024, зі сплатою стандартної процентної ставки - 2,50% в день, зниженої процентної ставки (промо-ставка протягом перших 30 днів, тобто першого базового періоду, закінчення якого визначено 01.02.2024) - 1,25% в день.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику кредитні кошти в сумі 4200,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, емітовану в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що вказана відповідачем в особистому кабінеті.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому його заборгованість станом на 02.01.2025 складає 34 125,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 4200,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 29 925,00 грн.

Разом з тим, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами у сумі 13 125,00 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості за кредитним договором в сумі 21 000,00 грн.

З урахуванням диспозитивності та меж позовних вимог, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з відповідача заборгованість в сумі 21 000 грн, з яких 4200,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 16 800,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2025 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1325-7784 від 03.01.2024 в розмірі 21000 грн, з яких 4200,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 16 800,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також судові витрати у виді судового збору в сумі 2422,40 грн.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2025 року, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ціпле І.Ю., подав на нього апеляційну скаргу.

Посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивач не надав доказів, що відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор та ОСОБА_1 підписав ним кредитний договір; вважає, що довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанси» про перерахування ОСОБА_1 суми кредиту за кредитним договором №1325-7784 від 03.01.2024 в розмірі 4200 грн, а також лист-повідомлення АТ КБ «ПриватБанк», на якому на переконання скаржника, відсутня дата та вихідний номер, не є належними доказами на підтвердження переказу кредитних коштів ОСОБА_1 ; матеріали справи не містять доказів, що номер банківської карти, емітованої АТ КБ «ПриватБанк», на який переказано кредитні кошти, належить саме ОСОБА_1 ; у матеріалах справи немає повної інформації щодо номеру банківської картки, тому відсутня можливість ідентифікувати належність такої банківської картки відповідачу; скаржник та його представник проти отримання кредитних коштів заперечують, оскільки відсутні належні докази надання кредитних коштів; також позивачем не надано до позовної заяви доказів існування правовідносин між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «ПриватБанк», яке нібито здійснило переказ кредитних коштів.

Позиція іншого учасника справи

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому через систему «Електронний суд», ТОВ «Укр Кредит Фінанс», посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що у даній справі укладено кредитний договір від 03.01.2024 №1325-7784 в електронному вигляді у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», шляхом його електронного підпису ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором C7547. Відповідачем вказано у кредитному договорі платіжну картку № НОМЕР_1 , перерахування коштів у сумі 4200 грн на картку відповідача підтверджено наявними у справі доказами - повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» та довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Укладеним кредитним договором сторонами узгоджено розмір та порядок нарахування відсотків, строк кредитування. На спростування доводів апеляційної скарги позивачем надано, зокрема, Моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі та копію Договору № 4090 від 02.12.2019, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «ПриватБанк», про надання послуг в системі LiqPay.pdf.

Межі розгляду справи апеляційним судом

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не належить до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Застосовані норми права

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підписуза допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Враховуючи положення частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).

Фактичні обставини справи

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою за допомогою інформаційних та телекомунікаційної систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (веб-сайту creditkasa.com.ua) укладено в електронному вигляді договір про відкриття кредитної лінії № 1325-7784 (далі - кредитний договір).

Вказаний кредитний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором C7547. Щодо цього договору діє презумпція правомірності правочину.

Апелянт у скарзі вказує, що позивач не надав доказів, що відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор та ОСОБА_1 підписав ним кредитний договір. На спростування такого твердження позивачем подано до апеляційного суду Моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, згідно якого 03.01.2024 о 15:25:31 клієнт ввійшов на сайт кредитодавця; вчиняв всі необхідні дії для отримання кредиту; отримував інформацію на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 ; отримав та ввів одноразовий ідентифікатор; о 15:38.03 отримав на емейл примірник Договору (а.с. 131). У Моніторингу вказано, що одноразовий ідентифікатор було направлено смс на номер телефону НОМЕР_2 . Колегія констатує, що такий номер телефону ОСОБА_1 вказано і у заяві, поданій до суду його представником (а.с.70).

У розділі 12 Договору зазначено дані позичальника, зокрема, серія та номер паспорта, РНОКПП, електронну адресу, місце проживання, вірність яких апелянт не заперечує і які також вказані у заявах, що подавались його представником, та у апеляційній скарзі . Також вказано номер платіжного електронного засобу (а.с.16 зворот, 17).

Таким чином, відповідачем було укладено електронний договір, шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов кредитного договору Товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 4200,00 грн, зі строком кредитування на 300 днів до 28.10.2024, зі сплатою стандартної процентної ставки - 2,50% в день, зниженої процентної ставки (промо-ставка протягом перших 30 днів, тобто першого базового періоду, закінчення якого визначено 01.02.2024) - 1,25% в день (а.с. 10-17).

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику кредитні кошти в сумі 4200,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача емітовану в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що вказана відповідачем в особистому кабінеті при заповненні заявки на сайті кредитодавця.

Згідно з п. 1.1 кредитного договору Базовий період - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у договорі і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця.

Відповідно до п. 2.3 кредитного договору - перший Базовий період - визначено сторонами до 01.02.2024, за який розмір нарахованих процентів становив 1,25% в день.

У п. 4.10 кредитного договору сторони узгодили, що нарахування процентів за користування кредитом становить 2,50 % в день - стандартна процентна ставка, що застосовується протягом строку дії договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою, та/або зниженою, та /або пільговою процентною ставкою.

У розрахунку заборгованості кредитором застосовано розмір процентів 1,25% в день при обчисленні процентів за перший Базовий період до 01.02.2024, надалі, з 02.02.2024, застосовано розмір стандартної процентної ставки 2,50 % в день (а.с. 38-40).

Отже, умовами кредитного договору від 03.01.2024 № 1325-7784 сторонами узгоджено розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитними коштами.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику кредитні кошти в сумі 4200,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача емітовану в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що вказана відповідачем в особистому кабінеті та зазначена в електронному кредитному договорі.

Факт надання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 4200 грн підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» від 30.12.2024 про те, що АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 перерахувало 03.01.2024 від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay по Договору № 1325-7784 на відповідний номер картки НОМЕР_1 4200,00 грн, ID платежу (а.с. 29-36).

У апеляційній скарзі зазначено, що позивачем не надано до позовної заяви доказів існування правовідносин між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «ПриватБанк», яке нібито здійснило переказ кредитних коштів. На спростування таких доводів позивачем було надано апеляційному суду Договір № 4090 від 02.12.2019 про надання послуг в системі LiqPay.pdf, укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.133-135).

Оскільки відповідачем заперечувався як факт укладення договору кредиту, так і факт перерахування коштів через АТ КБ «Приват Банк», колегія суддів приймає до уваги докази, надані позивачем на спростування таких доводів апелянта - Моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі та Договір № 4090 від 02.12.2019 про надання послуг в системі LiqPay.pdf, укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «ПриватБанк».

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконав, тому кредитор станом на 02.01.2025 нарахував йому заборгованість у розмірі 34 125,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 4200,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 29 925,00 грн.

Судова колегія зазначає, що строк кредитування сторонами визначено 300 днів - до 28.10.2024, проценти в сумі 29 925,00 нараховано позивачем на дату кінцевого строку кредитування (28.10.2024) та після цієї дати їх розмір у розрахунку заборгованості не збільшується.

Разом з тим, у позовній заяві ТОВ «Укр Кредит Фінанс» визнало ту обставину, що ним було прийнято рішення про можливість застосування до ОСОБА_1 . Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: часткового списання заборгованості відповідачці за нарахованими процентами у сумі 13 125,00 грн за умови погашення відповідачкою решти заборгованості за кредитним договором в сумі 21 000,00 грн.

З урахуванням принципу диспозитивності та меж позовних вимог, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з відповідачки частину заборгованості в сумі 21 000 грн, з яких 4200,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 16 800,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також судові витрати.

ОСОБА_1 не надав до справи доказів належного виконання свого кредитного зобов`язання.

Відповідачем не надано до справи належних і допустимих доказів того, що сума заборгованості є меншою, не надано власного контррозрахунку, не доведено факту погашення боргу, у більшому розмірі ніж зазначено позивачем. Відповідачем не наведено доводів щодо необґрунтованості порядку нарахування складових такої заборгованості (зокрема відсотків), не наведено доводів та не подано належних і допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості зробленого ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

ОСОБА_1 не надав доказів, що звертався з позовом про визнання недійсним кредитного договору № 1325-7784 від 03.01.2025, не надав судового рішення про визнання кредитного договору недійсними, не спростував презумпцію правомірності правочину.

Судова колегія враховує, що ОСОБА_1 мав можливість, як користувач емітованої картки у АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , отримати й надати суду відомості для спростування інформації щодо видачі йому відповідної картки у АТ КБ «ПриватБанк», надати виписки для спростування факту зарахування коштів на картку.

Однак відповідач та його представник не надали належних і допустимих доказів, що емітована картка у АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 була оформлена й видана не ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705) (чинне на час виникнення спірних правовідносин) банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктами 5-6 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження того, що після надходження на його рахунок кредитних коштів чи витрат цих кредитних коштів, відповідач виконав свій обов`язок негайно повідомити АТ «ПриватБанк» про виявлення факту платіжних операцій, які він не виконував. Адже до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач ОСОБА_1 .

Відповідач не наводив доводів та не надав доказів того, що він повідомляв АТ «ПриватБанк» про платіжні операції, які не виконувалися користувачем (чи втрату електронного платіжного засобу), а також доказів того, що АТ «ПриватБанк» зупиняв здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Відповідач не довів обставин, на які посилався як на підставу для своїх заперечень проти позовних вимог, не спростував того, що кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок за карткою № НОМЕР_1 , не надав доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить, а також не спростував факт підписання відповідачем кредитного договору одноразовим ідентифікатором.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, враховуючи межі позовних вимог, згідно з якими позивач просив стягнути з відповідача 4200,00 грн заборгованості за кредитом, а також 16 800,00 грн процентів за користування кредитом, що є значно меншими за нараховані за час кредитування проценти у сумі 29 925,00 грн

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ціпле Іван Юрійович - залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: