ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1183/21
Номер провадження: 22-ц/819/12/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приходько Л. А.,

суддів: Базіль Л.В.

Бездрабко В.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Департамент патрульної поліції,

відповідач Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Косінцева Костянтина Вікторовича, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2022 року у складі головуючого судді Сіянко М.В., повний текст рішення складений 19 січня 2022 року,

встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позивач обґрунтовував пред`явлений позов тим, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2019 року визнано протиправною і скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 360982 від 31 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

05 жовтня 2020 року він звернувся до Департаменту патрульної поліції із заявою про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності.

Відповіддю УПП в Херсонській області ДПП, отриману позивачем 26 листопада 2020 року у відшкодуванні моральної шкоди відмовлено.

Вказує на те, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності йому завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в 42 500.00грн. Моральна шкода полягає в тому, що в період часу з 30 червня 2018 року по 16 травня 2019 року він вважався особою, яка скоїла адміністративне правопорушення. Протягом понад десяти місяців він оскаржував дії працівників поліції, які незаконно притягнули його до адміністративної відповідальності. Крім того, незаконні дії працівників поліції призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків, а також до погіршення стану його здоров`я, погіршення відносин з оточуючими людьми.

Посилаючись на викладене просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 42500.00грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, а також 7000.00грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що сам по собі факт скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки судове рішення, яким скасована постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 122 КУпАП, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

Позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №360981 від 31 липня 2018 року та довготривалим психоемоційним станом позивача, що негативно відобразився на його здоров`ї. Позивачем не надано суду доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме з боку відповідача, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань, а також не надано доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків із оточуючими, погіршення стану здоров`я у зв`язку із подіями. Також позивачем не доведено факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований.

21 серпня 2024 року адвокат Косінцев К.В., діючи від імені ОСОБА_1 звернувся до Херсонського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції в якій просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Підставами апеляційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

При цьому зазначає, що судом не враховані висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, в якій сформовано правову позицію про те, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які здійснювали вказане провадження. Відшкодування моральної шкоди проводиться незалежно від того, чи застосовувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказуючи на те, що відповідачем не спростовані обставини, якими позивач обґрунтовує свій позов, вважає що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволені позову.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснення судами правосуддя під час воєнного стану на окупованих територіях та територіях проведення бойових дій, розпорядженням голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» № 1/0/9-22 від 6 березня 2022 року, з урахуванням розпорядження голови Верховного Суду «Про відновлення роботи та зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» № 2 від 10 січня 2023 року, та рішення Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30 травня 2023 року «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області» з 1 червня 2023 року територіальну підсудність судових справ Голопристанського районного суду Херсонської області визначено за Херсонським міським судом Херсонської області.

22 серпня 2024 року матеріали справи витребувано з Херсонського міського суду Херсонської області.

З листа-відповіді Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2024 року за №02-14/35477/24 вбачається, що матеріали судової справи № 654/1183/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди з Голопристанського районного суду Херсонської області до Херсонського міського суду Херсонської області не передавалися, в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3» електронні матеріали справи відсутні.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження, зокрема, судів.

За таких обставин наявні підстави вважати, що судове провадження у справі №654/1183/21 втрачене.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 06 вересня 2024 року адвокату Косінцеву К.В., який діє від імені ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2022 року.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Косінцева К.В., подану від імені ОСОБА_1 , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2022 року.

Копії матеріалів апеляційної провадження № 22-ц/819/352/24 у цивільній справі №654/1183/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкодинаправлені до Херсонського міського суду Херсонської області, для вирішення питання щодо відновлення втраченого судового провадження.

Провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Косінцева К.В., подану від імені ОСОБА_1 , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2022 року зупинено до вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2025 року втрачене судове провадження у цивільній справі № 654/1183/21 відновлено частково, в частині змісту ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 травня 2021 року про відкриття провадження, ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2021 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2022 року. Визнано неможливим відновлення втраченого судового провадження повністю.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 липня 2025 року поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Косінцева К.В., подану від імені ОСОБА_1 , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2022 року та призначено справу до розгляду в суді апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2019 року визнано протиправною і скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 360982 від 31 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

Вказаною постановою встановлено, що 31 липня 2018 року постановою серії НК №360981 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Відповідно до зазначеної постанови, ОСОБА_1 в порушення вимог пунктів 14.6 «г» та 9.9 «б» ПДР був здійснений обгін транспортного засобу на мосту, а саме на ділянці дороги М-17 Джанкой-Феодосія-Керч (Антонівський міст), а також не увімкнена аварійна світлова сигналізація під час зупинки працівником поліції транспортного засобу.

Скасовуючи постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 360982 від 31 липня 2018 року П`ятий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що відповідачем, Департаментом патрульної поліції, не надано належних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а тому винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 360981 від 31 липня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатись правомірною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Департаменту патрульної служби про відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 42500.00грн завданої внаслідок безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності з підстав визначених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Департаментом патрульної поліції УПП в Херсонській області заява ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди залишена без задоволення, про що повідомлено заявника листом від 23 листопада 2020 року вих.№ К-826/41/23/01-2020.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведений факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру внаслідок притягнення його до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України).

Наведеними правовими нормами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади чи місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. Проте цими приписами встановлена обов`язковість інших трьох елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідним для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Усталеним у доктрині цивільного права та національній судові практиці є підхід, за якого для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади (тут і далі - йдеться також й про органи місцевого самоврядування, про що не зазначається з огляду на обставини цієї справи) у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; шкода; причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України (пункт 8.49.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 925/556/21).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Саме на позивача покладено обов`язок довести, якими саме діями йому завдано моральну шкоду, в чому вона полягає та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб органу державної влади.

З матеріалів справи вбачається, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2019 року визнано протиправною і скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 360982 від 31 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

Скасовуючи вказану постанову суд дійшов висновку про її незаконність, у зв`язку із недоведеністю відповідачем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, зазначивши, що на відеозаписі, наданому відповідачем відсутній зафіксований факт порушення позивачем вимог п. 14.6 ПДР України в частині здійснення обгону на мосту. Вказаний відеозапис підтверджує лише факт невиконання позивачем вимог підпункту «б» пункту 9.9 ПДР України, проте за вказане порушення особа не може бути притягнута до відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП. Крім того, відповідачем не спростовані доводи позивача про те, що в момент вчинення порушення не він перебував за кермом автомобіля.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правильно виходив з того, що сам по собі факт скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки судове рішення, яким скасована постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 122 КУпАП, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, оскільки встановлення лише неправомірності дії посадових або службових осіб державного органу без доведення, у встановленому законом порядку факту заподіяння особі моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Тягар доведення наявності всіх необхідних умов для відшкодування моральної шкоди покладається саме на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2019 року, якою визнано протиправною і скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 360982 від 31 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП, є належним доказом неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

А отже доводи ОСОБА_2 щодо незаконності його притягнення 31 липня 2018 року до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП є доведеними.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів на підтвердження завдання відповідачем позивачу моральної шкоди та наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача.

Частинами першою, другою статті 23 ЦПК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (пункт 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

Під час розгляду справ про відшкодування моральної шкоди суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та на яких міркуваннях він у цьому базується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, потрібні для відновлення попереднього стану. Водночас суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Наявність заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Порушення прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (рішення ЄСПЛ від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine).

Отже, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у виді погіршення здоров`я, можуть підтверджувати завдання моральної шкоди.

Вирішувати такі спори потрібно з урахуванням того, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відтак позивач, звертаючись до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди та грошову суму, в яку він оцінює моральну шкоду - 42 500.00грн, позивач вказав, що в період з 30 червня 2018 року по 16 травня 2019 року він вважався особою, яка скоїла адміністративне правопорушення. Протягом понад десяти місяців він оскаржував дії працівників поліції, які незаконно притягнули його до адміністративної відповідальності. Крім того, посилався на те, що незаконні дії працівників поліції призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків, а також до погіршення стану його здоров`я, погіршення відносин з оточуючими людьми.

Обов`язок доказування в цивільному процесі встановлений статтею 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Доказуванню підлягає факт завдання особі моральної шкоди, в чому така моральна шкода знайшла вираз, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів що неправомірне притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП мало негативний вплив на нього, чи його негативні емоції досягли рівня страждання або приниження. Також матеріали справи не містять доказів, що незаконні дії працівників поліції призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, а також до погіршення стану його здоров`я та погіршення відносин між ним та оточуючими людьми.

Позивач реалізував своє право на оскарження в судовому порядку постанови уповноваженої особи підрозділу поліції про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Проте саме по собі скасування судом постанови не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди з боку відповідача.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відшкодування шкоди є необґрунтованими та спростовуються наведеними у цій постанові мотивами.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи, що суд першої інстанції повно, всебічно та правильно встановив обставини справи, ухваливши законне та обґрунтоване рішення з правильним застосуванням норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись статтею 367, 375, 381-384254 , 365, 366 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Косінцева Костянтина Вікторовича залишити без задоволення

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає. У випадках передбачених підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: Л. В. Базіль

В. О. Бездрабко