КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №377/453/25 Головуючий у суді І інстанції: Теремецька Н.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Рябченка Миколи Станіславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 22 травня 2025 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2025 року до суду в системі «Електронний суд» надійшла заява, у якій заявник, від імені якого діє представник - адвокат Рябченко М.С., посилаючись на статті 315-318 ЦПК України, просить встановити факт перебування на його утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована тим, що 22.10.2022 року заявник уклав шлюб з ОСОБА_4 , у якому в них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з ними також проживають двоє дітей його дружини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він фактично повністю замінив їм біологічного батька, турбується, опікується, матеріально забезпечує, підтримує фізично і морально, займається разом з матір`ю забезпеченням своєчасного медичного догляду, всім необхідним для освіти та дозвілля. Встановлення факту перебування на утриманні трьох неповнолітніх дітей необхідно заявнику у справі для отримання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією у відповідності до пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 22 травня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту перебування на утриманні.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, адвокат Рябченко М.С., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження та розгляду заяви про встановлення юридичного факту перебування на утриманні ОСОБА_1 двох неповнолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження є передчасними та нічим не підтверджені, оскільки у даній справі відсутній спір, з огляду на те, що біологічний батько не оспорює, не залучений до справи, не подав до суду заперечень щодо проживання, утримання, виховання, тощо.

Зазначав, що метою заявника не було оспорювання чи припинення батьківства, а встановлення в порядку окремого провадження факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні.

Було додано акт органів опіки про утримання - довідку Виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області служби у справах дітей та сім`ї про те, що двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживають разом з ОСОБА_1 та знаходяться на його утриманні, за підписом начальника служби ОСОБА_6 від 03.10.2024 №05-05/497. У заяві ставилося питання про те, хто є батьком дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , батьківство не заперечується. Не оспорюється, не обмежує жодним чином здійснення батьківських прав і обов`язків.

Також було додано докази тривалого фактичного виховання двох неповнолітніх дітей, зокрема довідку, видану Східним Міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції Чернігівським ВДВС у Чернігівському районі ОСОБА_7 про неотримання аліментів згідно судового наказу №748/4656/23, виданого Чернігівським районним судом Чернігівської області від 21.12.2023 року за період з 10.11.2023 по 30.04.2025 року.

Додатково до заяви до суду додано видане Виконавчим комітетом Славутицької міської ради посвідчення багатодітної сім`ї на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_1 серія БС №398165, з дати 21.04.2023 року.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі посилався зокрема на положення ст.ст. 260, 268 Сімейного кодексу України, та вважав, що вітчим може здійснювати утримання нарівні з біологічним батьком.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

04 вересня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від Служби у справах дітей виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, просили провести засідання у справі, яке призначено на 10.09.2025 року о 09 год. 30 хв. за їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що факт, про встановлення якого просить заявник ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, зокрема спір щодо участі батька дітей у матеріальному забезпеченні (утриманні) та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням біологічного батька дитини і органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України), тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що у відкритті провадження у цій справі необхідно відмовити на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Верховний Суд у правовому висновку, викладеному у постанові від 02 жовтня 2024 року у справі №333/7023/23, зазначив, що «у справі, яка переглядається, заявник просить встановити факт перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, проте, встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дітей, а також для одного з батьків дитини. З огляду на зазначене вбачається, що у справі, яка переглядається, наявний спір про право, зокрема спір щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпеченні (утриманню) дитини та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманню, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України). Доведення факту одноосібного утримання дитини батьком та пасинка вітчимом пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати та батько пасинка не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків та виховання дитини вітчимом не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, то факт одноосібного утримання дитини одним із батьків або факт утримання пасинка вітчимом може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з утримання дитини. Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право».

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, ОСОБА_1 просив встановити факт перебування на його утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначивши, що 22.10.2022 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка має від попереднього шлюбу неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які повністю перебувають на його утриманні.

Встановлення юридичного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для отримання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що саме по собі встановлення судом факту утримання дітей особою, яка не є їх біологічним батьком, не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто, від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

З огляду на зазначене, вбачається, що у даній справі наявний спір про право - зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні та утриманні дітей та/або ухилення від участі у вихованні та утриманні дітей, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, то факт утримання дитини вітчимом може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання та утримання дитини.

Разом з тим, інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Таким чином, за встановлених у цій справі конкретних обставин, факт перебування на утриманні заявника неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не може бути встановлений за правилами окремого провадження.

Подібні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 202/5972/22 та у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 333/7023/23.

Враховуючи те, що із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні заявника неповнолітніх дітей його дружини від попереднього шлюбу вбачається спір про право, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ця заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даній справі відсутній спір, з огляду на те, що біологічний батько не оспорює дані обставини, не залучений до справи, не подавав до суду заперечень щодо проживання, утримання, виховання своїх малолітніх дітей, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі доводи апелянта не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, що факт одноосібного утримання вітчимом дітей дружини не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю з матір`ю дітей, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існує загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Посилання в апеляційні скарзі на судовому практику висвітлену у рішенні Київського районного суду м. Одеси № 947/19434/24, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Рябченка Миколи Станіславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «15» вересня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко