КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Яремовою Інною Вікторівною на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року про призначення експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 в особі законного представника - матері ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно, що було передано спадкоємцям в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває вказана цивільна справа.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представниця відповідачів ОСОБА_9 заявила клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Клопотання обґрунтовано тим, що сторона відповідача ставить під сумнів укладення померлим ОСОБА_10 спірного договору позики, написання ним розписки та отримання за ними коштів у борг.

Розписки не виконані рукописним текстом померлого, а підпис є підробленим.

Відтак, є необхідність призначення у справі почеркознавчої експертизи в Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України, м.Київ із врахуванням заявлених позовних вимог за зустрічним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено.

Призначено по цивільній справі №761/32689/24 судову почеркознавчу експертизу підпису, проведення якої доручено експертам Київського відділення національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. проф. М.С.Бокаріуса (адреса м. Київ, вул. Костанайська, 6), попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

На вирішення судової почеркознавчої експертизи поставлено питання:

-Чи виконаний підпис на першому аркуші у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» договору позики грошових коштів без номеру від 27 грудня 2019 року та підпис у розписці від 27 грудня 2019 року самим/особисто ОСОБА_10 чи іншою особою із наслідуванням його підпису або із використанням будь-яких технічних засобів ?

Оплату за проведення експертизи покладено на відповідачів по справі - ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 (представник ОСОБА_9 тел. НОМЕР_1 ).

Зобов`язано ОСОБА_2 надати в розпорядження експертів для проведення судової почеркознавчої експертизи договір позики грошових коштів без номеру від 27 грудня 2019 року та розписку від 27 грудня 2019 року.

Витребувано з матеріалів цивільної справи №761/2035/22 Шевченківського районного суду м. Києва (суддя Саадулаєв А.І.), а саме: 3-х листків з підписом під назвою «Експерементальні зразки підпису ОСОБА_10 » посвідчені адвокатом Москаль Г.Г. від 11.01.2022 року в оригіналах для проведення судової почеркознавчої експертизи. Після проведення призначеної експертизи вказані зразки підпису будуть повернуті.

Надано в розпорядження експертів матеріали цивільної справи №761/32689/24, а також зразки підпису та почерку ОСОБА_10 та інші документи, підписані ним.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині визначення експертної установи, відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яремова І.В., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року в оскаржуваній частині змінити, доручивши проведення експертизи Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

В апеляційній скарзі зазначає, що заявники просили суд доручити проведення експертизи Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, тому суд безпідставно доручив проведення експертизи експертам Київського відділення національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. проф. М.С. Бокаріуса та не навів в ухвалі жодних аргументів щодо зміни експертної установи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Вітко О.Ю. зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Апеляційну скаргу вважає безпідставною, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року - без змін.

Вказує, що сторони не досягли згоди щодо експертної установи, якій слід доручити проведення експертизи, тому суд з дотриманням вимог процесуального закону визначив таку установу самостійно.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходили.

В судовому засіданні в апеляційному суді взяла участь представниця відповідачки ОСОБА_1 адвокат Яремова І.В яка підтримала апеляційну скаргу, просила задовольнити її з викладених підстав. Представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Вітко О.Ю. у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а сторонами не надано відповідні висновки експертів із цих саме питань, суд призначає експертизу у справі.

За умовами ч.4 ст.103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Предметом судового розгляду у цій справі є звернення стягнення на майно, що було передано спадкоємцям в натурі в рахунок погашення боргу спадкодавця за договором позики грошових коштів без номеру від 27 грудня 2019 року, розписки від 27 грудня 2019 року, що укладена між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 .

Також, у цій справі до спільного розгляду із первісним позовом було залучено зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним.

В межах розгляду вказаних позовних вимог у цій справі було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_10 у договорі позики грошових коштів без номеру від 27 грудня 2019 року, розписки від 27 грудня 2019 року, що укладена між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 .

Оскільки для з`ясування обставин підписання чи не підписання оспорюваного договору ОСОБА_10 необхідні спеціальні знання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення експертизи.

У своїй апеляційній скарзі представниця ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції змінити в частині визначення експертної установи, і проведення експертизи доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, а в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд не навів жодних аргументів про причини відмови в проведенні судової експертизи в установі, в якій відповідач просив провести дослідження, та призначив самостійно експертизу в Київському відділені національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. проф. М.С. Бокаріуса».

Разом з цим, як видно із протоколу судового засідання від 20 березня 2025 року, під час розгляду клопотання про призначення експертизи у суді першої інстанції сторони не досягли згоди щодо експертної установи, оскільки представниця відповідачів ОСОБА_9 у клопотанні про призначення експертизи просила доручити проведення експертизи експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, а позивач у своїх запереченнях просила у випадку прийняття судом рішення про призначення ще однієї почеркознавчої експертизи у цій справі не доручати проведення такої експертизи експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, а доручити експертам іншої належної експертної установи, розташованої не на території міста Києва.

Тобто, сторони мали різні позиції щодо експертної установи, якій необхідно доручити призначення експертизи і такі різні позиції сторін висловлені письмово.

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України, зважаючи на недосягнення згоди між сторонами щодо експертної установи, суд першої інстанції визначив експертну установу самостійно. Суд у таких випадках не зобов`язаний визначати експертну установу, яку просила одна з сторін.

Тому апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доручення проведення експертизи експертам державного експертного закладу - Київського відділення національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. проф. М.С.Бокаріуса».

Порушень норм процесуального та матеріального права під час постановлення оскаржуваної ухвали апеляційний суд також не встановив.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Яремовою Інною Вікторівною залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 17 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома