ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4313/25 Справа № 183/8922/23 Суддя у 1-й інстанції - Оладенко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , третя особа Державний нотаріус Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Черниш Євген Володимирович, Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про визнання недійсними договорів та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року представник Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування посилався на те, що у позивача та ТОВ «Фортекс» (надалі за текстом позичальник), співзасновником якого є відповідач ОСОБА_1 , починаючи з 2021 року існують кредитні правовідносини. 14.09.2021 року позивачем укладено кредитний договір з ТОВ «Фортекс» на суму 10000000 грн. на строк до 13.09.2022 року. Поручителем за цим договором був ОСОБА_1 .. Позичальником систематично порушувалися зобов`язання за кредитним договором від 14.09.2021 року, боргове зобов`язання стало простроченим. З метою надання можливості позичальнику надалі проводити господарську діяльність, 17.10.2022 року банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 9000000 грн. з цільовим призначенням для погашення заборгованості по кредитному договору від 14.09.2021 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 17.10.2022 року з ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким поручитель відповідає як солідарний боржник за порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором. Після отримання рефінансування позичальник в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів. Починаючи з грудня 2022 року позивач направляв вимоги про усунення порушень, проте заборгованість не було погашено, що стало підставою для звернення з позовом до господарського суду.

Позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 відчужив спірне нерухоме майно на користь своєї доньки на початку січня 2023 року, після перекредитування позичальника, тобто коли підприємство мало прострочену заборгованість. Договори відчуження містять всі ознаки фіктивності, оскільки їх вчинено з метою приховування належного ОСОБА_1 майна для ухилення від виконання грошових зобов`язань за кредитним договором та договором поруки.

Просив визнати недійсним договір дарування будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який був укладений 26 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66209932 від 26.01.2023 року, 16:16:39, державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, Черниш Євгена Володимировича (номер відомостей про речове право: 49073513);

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:007:0401, який був укладений 26 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66209932 від 26.01.2023року, 16:16:39, державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, Черниш Євгена Володимировича (номер відомостей про речове право: 49073560);

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 , який був укладений 26 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 .

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66207849 від 26.01.2023 року, 14:50:02, державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, Черниш Євгена Володимировича (номер відомостей про речове право: 49071690).

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки № 15-Б (п`ятнадцять з літ «Б»), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:007:0400 який був укладений 26 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66207849 від 26.01.2023 року, 14:50:02, державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, Черниш Євгена Володимировича (номер запису про право власності: 49071759).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір дарування будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , серія та номер договору 1-35, від 26 січня 2023 року, посвідчений держаним нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , який був укладений 26 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє від імені малолітньої доньки та як законний представник своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66209932 від 26.01.2023, 16:16:39, державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, Черниш Євгена Володимировича (номер відомостей про речове право: 49073513).

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки::02:007:0401, серія та номер договору 1-37, від 26 січня 2023 року, посвідчений держаним нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, Черниш Євгеном Володимировичем, який був укладений 26 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє від імені малолітньої доньки та як законний представник своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66209932 від 26.01.2023, 16:16:39, державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної

контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, Черниш Євгена Володимировича (номер відомостей про речове право: 49073560).

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 , серія та номер договору 1-31, від 26 січня 2023 року, посвідченого держаним нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , який був укладений 26 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє від імені малолітньої доньки та як законний представник своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66207849 від 26.01.2023, 14:50:02, державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, Черниш Євгена Володимировича (номер відомостей про речове право: 49071690).

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки № 15-Б (п`ятнадцять з літ. «Б»), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:007:0400, серія та номер договору 1-33, від 26 січня 2023 року, посвідченого держаним нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , який був укладений 26 січня 2023 року між між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє від імені малолітньої доньки та як законний представник своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66207849 від 26.01.2023, 14:50:02, державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області, Черниш Євгена Володимировича (номер запису про право власності: 49071759).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» судові витрати у сумі 11398 грн. , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» судові витрати у сумі 11398 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивач не є стороною оспорюваного договору. В судовій практиці, на яку посилається позивач мова йде про боржника, а не поручителя. Кваліфікувати договори як фіктивні не можливо, оскільки майно було зареєстровано за обдарованою особою,тобто відбувалася передача майна. Посилання суду в рішенні на кредитний договір від 17.10.2022 року (після укладення нового кредитного договору він припинив свою дію) є помилковим.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що на момент вчинення договорів жодних судових справ не було, жодних повідомлень йому як поручителю не було, жодних доказів не сплати в той час по кредиту матеріали справи не містять. Жодних посилань на відповідальність майном поручителя ОСОБА_1 у договорі поруки не зазначено.

Будь-яких умов в частині необхідного погодження з кредитором питання щодо розпорядження майном відповідач на себе не приймав. Майно, відчужене за договором дарування предметом майнової поруки ОСОБА_1 за зобов`язанями боржника перед позивачем не виступає.

Матеріали справи не містять доказів того, що станом на дату укладання договорів основний боржник не сплачував по кредиту.

Посилання на рішення господарського суду не заслуговують на увагу, адже з позовом в тій справі банк звернувся влітку 2023 року, тобто через пів року після вчинення договорів дарування.

Про заборгованість він обізнаний не був, так як про діяльність товариства директор його не повідомляв.

Також не враховано, що в рамках виконавчого провадження вчиняються дії, направлені на задоволення вимог кредитора-позивача по справі, зроблено запити щодо належних йому транспортних засобів- тобто це повністю спростовує позицію, що після вчинення договору дарування неможливо задовольнити вимоги кредитора до поручителя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що за домовленістю з її колишнім чоловіком окрім забезпечення утримання їх дітей на грошові кошти від оренди подарованого дитині майна батько мав сплачувати аліменти грошима,оскільки доходи від майбутньої оренди майна не покривають втрати на утримання трьох спільних дітей. ОСОБА_1 свої зобов`язання з надання грошового утримання дітей не виконав, що і стало причиною звернення до суду про стягнення аліментів.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували висновки суду про фіктивність правочинів, які позивач просив визнати недійсними.

Судом не враховано, що зобов`язання відповідача як поручителя за виконання зобов`язань з повернення кредиту ТОВ «Фортекс» настали лише з моменту пред`явлення вимоги до поручителя. Таким моментом є звернення банку з позовом до ОСОБА_1 в червні 2023 року.

Направлення вимог ОСОБА_1 , як поручителю, не є моментом, з якого він дізнався про невиконання умов кредитного договору ТОВ «Фортекс», оскільки жодна з вимог йому не вручена.

Вважає, що судом першої інстанції не надано належну правову оцінку, що вимоги банку на адресу ОСОБА_1 , що направлені в 2022 році, стосувалися невиконання ТОВ «Фортекс» умов кредитного договору від 14.09.2021 року, тоді як цей договір припинився у зв`язку із його виконанням, зобов`язання були виконані за рахунок кредитної лінії, наданої кредитним договором від 17.10.2022 року.

Перша вимога до поручителя була направлена банком 23.01.2023 року, а позов пред`явлений 21.06.2023 року. Отже на момент укладення оспорюваних договорів дарування відповідач не був обізнаний про те, що позичальник прострочив сплату двох платежів за кредитним договором від 17.09.2022 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «МТБ Банк» просить рішення суду залишити без змін як законне та обгрунтоване, а апеляційні скарги залишити без задоволення.

Зазначав, що оспорювані договори дарування були спрямовані на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близької боржнику особи виключно з єдиною метою-приховати це майно аби в майбутньому за його рахунок не було виконане судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь позивача.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання судових повісток в системі Електронний суд представниками позивача та відповідача, а також довідка про доставку судових повісток на електронні адреси сторін та третьої особи. В судове засідання з`явилися представник ОСОБА_1 -адвокат Черкавський Ю.С.,представник ПАТ «МТБ Банк»-адвокат Мовчан О.С.,представники ОСОБА_2 -адвокати Дворецька Я.І. та Дорошенко О.М..

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні оспорюваних правочинів 26 січня 2023 року воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаними правочинами, їх дії вчинені на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання у майбутньому рішення суду про стягнення з боржника грошових коштів.

Проте такий висновок не в повній мірі відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процессуального права.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частиною першою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У статті 215 ЦК України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку).

Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц та постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 182/2214/16-ц.

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції фраудаторності при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника) тощо. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.10.2020року у справі № 755/17944/18.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) використовувала/використовували право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10.02.2021р. в справі № 754/5841/17, від 24.02.2021р. в справі №757/33392/16.

Поручитель, який став солідарним боржником у зв`язку з невиконанням позичальником свого обов`язку у кредитному зобов`язанні, що виникло первинно з його волі та згідно з його бажанням, не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми

кредиторами. На момент здійснення безоплатного відчуження спірного майна кредитне зобов`язання вважалося простроченим, його належне виконання не відбулося, а отже, виникло право вимоги до поручителя основного боржника у зв`язку з його платоспроможністю. В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, що його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, шо передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинне бити виконане належним чином, а тому кожний кредитор тієї розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому всі боржники мають на меті добросовісно виконати всі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.07.2019року у справі №405/1820/17.

Для визнання договору фраудаторним, кредитору необхідно довести наявність умислу боржника на завдання шкоди кредиторам.

У постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 182/2214/16-ц Верховним Судом зроблено висновок, що не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом.

Критеріями, які Верховний Суд називає для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема: - відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; -відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); -майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); -майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи);

-після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Саме ці обставини і є вирішальними при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності відповідного договору, адже наявність вказаних обставин свідчить про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

Аналогічний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 та від 14 липня 2020 року у справі № 754/2450/18.

При зверненні із позовом представник ПАТ «МТБ Банк» зазначав, що фактично коли підприємство вийшло в прострочену заборгованість та існували передумови подальших судових справ ОСОБА_1 були відчужені об`єкти нерухомості на користь своїх дітей. ОСОБА_1 передбачав початок судових проваджень, направлених на стягнення з нього боргу як поручителя. Інтерес банку полягає в тому, щоб спірні житлові будинки із земельними ділянками повернулися у власність відповідача ОСОБА_1 , оскільки від цього залежить подальша можливість примусового виконання рішення суду від 30 червня 2020 року у справі № 644/894/20 у межах виконавчого провадження.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що фізичні особи ОСОБА_5 як учасник товариства володіє 34% голосів у статутному капіталі ТОВ «Фортекс», ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як учасники товариства володіють по 33% кожний голосів у статутному капіталі ТОВ «Фортекс».

Згідно протоколу №13/09 загальних зборів учасників ТОВ «Фортекс» від 13 вересня 2021 року директору Товариства ОСОБА_7 надано повноваження на укладення та підписання від імені товариства з банком кредитного договору. Інші умови кредитного договору, які не визначені за текстом цього протоколу директору товариства визначити самостійно на власний розсуд та за погодженням з банком. Також надано директору товариства підписати від імені товариства будь-які інші документи(в тому числі фінансові),необхідні для укладення та виконання товариством зазначеного кредитного договору; надано повноваження директору товариства на укладання у майбутньому,у разі необхідності, з банком будь-яких додаткових угод/договорів про зміни до кредитного договору,які будуть укладені з банком згідно з цим протоколом, з визначенням їх умов на власний розсуд.

14 вересня 2021 року між Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортекс" укладено кредитний договір №К10497//2021. За умовами кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді поновлюваної кредитної лінії на суму 10 000 000 грн по 13.09.2022 року, а позичальник зобов`язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути банку кредит, сплатити за користування кредитом та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов кредитного договору.

Згідно додатку №1 до кредитного договору №К10497//2021 від 14 вересня 2021 року «Особливі умови договору» забезпеченням виконання зобов`язань позичальника перед банком за договором є все майно та грошові кошти позичальника,на яке може бути звернуто стягнення.

Відповідно до договору поруки від 14.09.2021 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк" та ОСОБА_1 , останній як поручитель відповідає перед кредитором в тому ж розмірі, що і боржник, та поручається за виконання зобов`язань боржника по всіх наданих боржнику траншах за кредитом.

15.03.2022 року ПАТ"МТБ Банк" на адресу ТОВ "Фортекс" та копії на адреси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 була направлена вимога про погашення заборгованості по своєчасній сплаті нарахованих відсотків за користування кредитними коштами. Прострочена заборгованість по відсотках складає 153611,11 грн. Згідно рекомендованого повідомлення вимога на адресу ТОВ "Фортекс" та копія вимоги, направлена на адресу ОСОБА_1 були повернуті банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання». (а.с.63,64 т.1)

12.05.2022 року ПАТ"МТБ Банк" на адресу ТОВ "Фортекс" та копії на адреси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,ТОВ «Фортекс стіл» та ОСОБА_1 була направлена вимога про погашення заборгованості по своєчасній сплаті нарахованих відсотків за користування кредитними коштами. Прострочена заборгованість по відсотках складає 127500 грн. Отримання копії вимоги ОСОБА_1 та ТОВ "Фортекс" нічим не підтверджується . (а.с.66 т.1)

13.06.2022 року ПАТ"МТБ Банк" на адресу ТОВ "Фортекс" та копії на адреси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 була направлена вимога про погашення заборгованості по нарахованих відсотків за користування кредитними коштами. Прострочена заборгованість по відсотках складає 247170 грн. Згідно рекомендованого повідомлення копія вимоги, направлена ТОВ "Фортекс" та на адресу ОСОБА_1 була повернута банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання». (а.с.68-70 т.1)

Згідно протоколу №79 загальних зборів учасників ТОВ «Фортекс» від 17 жовтня 2022 року ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , які володіють по 50% кожний голосів у статутному капіталі ТОВ «Фортекс»,вирішено отримати у ПАТ "МТБ Банк" довгостроковий кредит у вигляді непоновлювальної лінії з лімітом фінансування 9000000 грн. на строк до 31.03.2024 року для погашення забогованості по кредитному договору від 14.09.2021 року з клопотанням про укладення поруки ТОВ «Фортекс стіл» та ОСОБА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .. Директору Товариства ОСОБА_7 надано повноваження на укладення та підписання від імені товариства з банком кредитного договору. Інші умови кредитного договору, які не визначені за текстом цього протоколу директору товариства визначити самостійно на власний розсуд та за погодженням з банком. Також надано директору товариства підписати від імені товариства будь-які інші документи(в тому числі фінансові), необхідні для укладення та виконання товариством зазначеного кредитного договору; надано повноваження директору товариства на укладання у майбутньому,у разі необхідності, з банком будь-яких додаткових угод/договорів про зміни до кредитного договору,які будуть укладені з банком згідно з цим протоколом, з визначенням їх умов на власний розсуд.

17 жовтня 2022 року між Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортекс" укладено кредитний договір №К12482/2022 по 31.03.2024 року включно.

На умовах кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 9 000 000,00 грн на погашення заборгованості за кредитним договором №К10497/2021 від 14.09.2021 року.

17.10.2022 року між Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк" та ОСОБА_1 укладено договір поруки № К12482/2022/S-2.

16.12.2022 року ПАТ "МТБ Банк" на адресу ТОВ "Фортекс" та копії на адреси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ТОВ "Фортекс Стіл" та ОСОБА_1 була направлена вимога про погашення заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами. Прострочена заборгованість по відсотках складає 131675 грн..Доказів того, що копія вимоги була направлена на адресу ОСОБА_1 та отримана ним відстуні. Згідно рекомендованого повідомлення вимога, направлена ТОВ "Фортекс" була повернута банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання». (а.с.82 т.1)

23.01.2023 року ПАТ "МТБ Банк" на адресу ТОВ "Фортекс" та копії на адреси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ТОВ "Фортекс Стіл" та ОСОБА_1 була направлена вимога про погашення основного боргу за кредитним договором. Прострочена заборгованість по основному боргу складає 450000 грн.. Доказів того, що копія вимоги була направлена на адресу ОСОБА_1 та отримана ним відсутні. Згідно рекомендованого повідомлення вимога, направлена ТОВ "Фортекс" та іншим учасникам була повернута банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання». (а.с.87-90 т.1)

10.03.2023 року ПАТ "МТБ Банк" на адресу ТОВ "Фортекс" та копії на адреси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ТОВ "Фортекс Стіл" та ОСОБА_1 була направлена вимога про погашення основного боргу та відсотків за кредитним договором. Прострочена заборгованість по основному боргу та відсотках складає 1545530 грн..Доказів того, що копія вимоги була направлена на адресу ОСОБА_1 та отримана ним відсутні. Згідно рекомендованого повідомлення вимога, направлена ТОВ "Фортекс" та іншим учасникам була повернута банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання», копія вимоги, направлена на адресу ОСОБА_1 була повернута банку з відміткою « адресат відстуній за вказаною адресою».

12.04.2023 року ПАТ "МТБ Банк" на адресу ТОВ "Фортекс" та копії на адреси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ТОВ "Фортекс Стіл" та ОСОБА_1 була направлена вимога про погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 2146892,50 грн.. Доказів того, що копія вимоги була направлена на адресу ОСОБА_1 та отримана ним відсутні. Згідно рекомендованого повідомлення вимога, направлена ТОВ "Фортекс" та іншим учасникам була повернута банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Лише 26.04.2023 року ПАТ "МТБ Банк" на адресупоручителя ОСОБА_1 направив вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 8972067,50 грн., однак докази того, що вимога була отримана ОСОБА_1 відсутні.

За таких обставин матеріали справи не містять доказів того, що позивачем на адресуОСОБА_1 направлялися вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором і така вимога була ним отримана. Інших доказів, які б свідчили про обізнаність відповідача на момент укладення ним оспорюваних договорів про наявність заборгованості товариства за кредитним договором не надано.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2023 року визнано грошові вимоги ПАТ "МТБ БАНК" до ТОВ "ФОРТЕКС" в сумі 5 368,00 грн (судовий збір за подання заяви) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, в сумі 9 010 205,00 грн (основна заборгованість) - 4 черга задоволення вимог кредиторів. Зі змісту ухвали господарського суду убачається, що 31.07.2023 року до Господарського суду Дніпропетровської області від ПАТ "МТБ БАНК" надійшла заява з грошовими вимогами до ТОВ "ФОРТЕКС" в загальній сумі 9 015 573,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 року у справі №904/3822/23, провадження по якій відкрито 26.06.2023 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 на користь Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" заборгованість за кредитним договором №К12482/2022 від 17.10.2022 року у сумі: 8 475 000 грн. - сума простроченої заборгованості по тілу кредиту; 535 205 грн. 85 коп. - сума прострочених відсотків за користування кредитом (а.с.112-123, т.3).

Тобто нічим не підтверджуються доводи позивача про те, що відповідачеві до червня 2023 року було відомо про наявність заборгованості за кредитним договором від 17.10.2022 року.

26.01.2023 року між ОСОБА_1 , як дарувальником з однієї сторони, та ОСОБА_2 , яка діє від імені малолітньої доньки та як законний представник своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як обдаровуваною, укладено договір дарування житлового будинку садибного типу з господарськими спорудами АДРЕСА_1 та договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 .

В цей же день між зазначеними сторонами укладено договір дарування земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:007:0401 та договір дарування

земельної ділянки АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:007:0400. Договори посвідчено 26.01.2023 року державним нотаріусом Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Черниш Є.В. .

На підставі вищезазначених договорів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні відомості про набуття права власності обдаровуваною: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66209932 від 26.01.2023 року, 16:16:39, (номер відомостей про речове право: 49073513); рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66209932 від 26.01.2023 року, 16:16:39, (номер відомостей про речове право: 49073560); рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66207849 від 26.01.2023 року, 14:50:02 (номер відомостей про речове право: 49071690); рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66207849 від 26.01.2023 року, 14:50:02 (номер запису про право власності: 49071759).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 20.01.2011 року, від шлюбу мають трьох дітей: доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_3 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.06.2023 року у справі №932/2968/23 шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2023 року у справі №175/1437/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_13 стягнуто аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частини його заробітку, а також вирішено питання про поділ майна подружжя, яке не є предметом спору у даній справі (а.с.243-248, т.1).

Таким чином до господарського суду з грошовими вимогами до ТОВ "ФОРТЕКС" ПАТ "МТБ Банк" звернулося 31.07.2023 року, а з вимогами про погашення заборгованості до поручителів банк звернувся в червні 2023 року, тобто майже через п`ять місяців з моменту укладення ОСОБА_1 оспорюваних договорів.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 уклав договір дарування житлових будинків та земельних ділянок саме після виникнення у ТОВ «Фортекс» заборгованості перед ПАТ «МТБ Банк» за кредитним договором від 14.09.2021 року, неможливості його погашення ТОВ «Фортекс» та як наслідок укладення кредитного договору від 17.10.2022 року, а отже на момент укладення спірних договорів відповідач переслідував єдину мету уникнення виконання майнового зобов`язання.

Проте судом першої інстанції не враховано, що укладення кредитного договору від 17.10.2022 року на строк до 31.03.2024 року відбулося саме з метою погашення заборговності за кредитним договором від 14.09.2021 року.

За встановлених обставин висновок суду першої інстанції про те, що станом на 17.10.2022 року існувало невиконане зобов`язання як боржника ТОВ «Фортекс», так і його поручителя, який несе солідарну відповідальність ОСОБА_1 за кредитним договором від 14.09.2021 року, про що ОСОБА_1 було відомо, нічим не підтверджується і є припущенням. Банком не пред`являлося ніяких вимог до боржника та поручителів з приводу заборгованості за кредитним договром від 14.09.2021 року. 17.10.2022 року ТОВ "Фортекс" було отримано новий кридит для погашення кредиту за кредитним договором від 14.09.2021 року. І лише 16.12.2022 року ПАТ "МТБ Банк" на адресу ТОВ "Фортекс" була направлена вимога про погашення заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами в сумі 131675 грн. за кредитним договором від 17.10.2022 року. Направлення послідуючих вимог банку від 16.12.2022 року та 23.01.2023 року на адресу ОСОБА_1 нічим не підтверджується.

Достовірних доказів того, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність у ТОВ "Фортекс" заборгованості за кредитним договором від 17.10.2022 року матеріали справи не містять.

Доводи про те, що ОСОБА_1 як засновник товариства мав би знати про його фінансове становище та стан погашення кредитного договору не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки грунтуються на припущеннях. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 зазначав, що діяльністю товариства керував директор, який не повідомляв йому про наявність чи відсутність заборгованості за кредитним договором. Зазначене нічим не спростовуюється. Навпаки, Загальними зборами учасників ТОВ «Фортекс» від 13 вересня 2021 року та від 17 жовтня 2022 року директору Товариства ОСОБА_7 надано повноваження на укладення та підписання від імені товариства з банком кредитних договорів від 14 вересня 2021 року та від 17 жовтня 2022 року, де зазначено, що інші умови кредитних договорів, які не визначені за текстом цих протоколів директору товариства визначити самостійно на власний розсуд та за погодженням з банком. Також надано директору товариства підписати від імені товариства будь-які інші документи (в тому числі фінансові), необхідні для укладення та виконання товариством зазначених кредитних договорів; надано повноваження директору товариства на укладання у майбутньому, у разі необхідності, з банком будь-яких додаткових угод/договорів про зміни до кредитних договорів, які будуть укладені з банком згідно з цими протоколами, з визначенням їх умов на власний розсуд, що підтверджується Протоколами №13/09 загальних зборів учасників ТОВ «Фортекс» від 13 вересня 2021 року та №79 від 17 жовтня 2022 року,нотаріально посвідченими.

У справі, яка переглядається, достовірно не встановлено, що ОСОБА_1 відчужив частину належного йому на праві власності нерухомого майна доньці у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором і він був обізнаний про невиконане грошове зобов`язання ТОВ «Фортекс» за кредитними договорами від 17.10.2022 року.

Таким чином в момент укладення договорів дарування нерухомого майна жодних обмежень щодо його відчуження не існувало.

Посилання на те, що ОСОБА_1 передбачав початок судових проваджень, направлених на стягнення з нього боргу як поручителя, є припущенням і нічим не підтверджується.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт зазначає, що судом не враховано, що наразі наявне виконавче провадження №76271179, в рамках якого з грудня 2024 року вчиняються дії щодо нерухомого майна, яке знаходиться в м.Дніпро та зроблено запити щодо належних йому транспортних засобів, тобто вчиняються дії, направлені на задоволення вимог кредитора. В підтвердження надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження №76271179 від 11.10.024 року за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 року у справі №904/3822/23 , яким стягнуто солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 на користь Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" заборгованість за кредитним договором №К12482/2022 від 17.10.2022 року. Приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності, оскільки при проведенні виконавчих дій складено постанову про опис та ареш майна боржника, а сааме: нежитлове приміщення. Також виявлено автомобіль MERCEDES-BENZ, належний боржникові.

Таким чином після відчуження майна за оспорюваними договорами у боржника наявне інше майно, за рахунок якого він може відповідати за зобов`язаннями товариства перед кредитором. Зазначена обставина підтверджується тим, що відкрито виконавче провадження та на інше належне майно ОСОБА_1 накладено арешт з його реалізацією.

Визнаючи договори дарування фраудаторними, суд першої інстанції не зазначив докази, якими б спростовувалися зазначені доводи та не зазначив про відсутність у боржника будь-якого іншого майна для задоволення вимог кредитора з врахуванням того, що солідарними боржниками є три особи- ОСОБА_10 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . Також не враховано, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором на момент укладення спірних договорів не настав (31.03.2024 р.), тобто оспорювані правочини вчинені відповідачем задовго до настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором і боржник внаслідок цього не перестав бути платоспроможним.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 17 липня 2019 року у справі №299/396/17 та від 24 липня 2-019 року у справі №405/1820/17.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , як поручитель та учасник ТОВ «Фортекс» з правом власності 33 % статутного капіталу, відчужуючи спірне нерухоме майно, був обізнаний про те, що ТОВ «Фортекс» перебуває у незадовільному фінансовому стані та не може повністю погасити наявну заборгованість перед позивачем, а отже, міг на майбутнє передбачити негативні наслідки для себе у випадку, якщо ТОВ «Фортекс» не зможе повністю розрахуватись з усіма боргами, нічим не підтверджується. Припущення про те, що відповідач міг на майбутнє передбачити негативні наслідки для себе, не є підставою для визнання оспорюваних договорів дарування фраудаторними.

Таким чином відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач мав намір уникнути від сплати боргу солідарно з іншими боржниками.

Також судом не встановлено наявність умислу в сторін оспорюваних правочинів. Правочини спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Сукупність наведених обставин не доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами, та на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося не з метою уникнення відповідальності перед кредитором, укладаючи оспорювані договори дарування, він мав на меті настання реальних наслідків вчинення цього правочину,які настали після укладання договорів.

Доказів того, що їх укладення було спрямоване на перешкоджання стягненню боргу чи наявність умислу боржника на завдання шкоди кредиторам не надано. Критеріїв для кваліфікації договору як фраудаторного не встановлено. А тому відсутні підстави для визнання договорів фраудаторним.

Самі по собі дії щодо вчинення правочинів не є безумовною підставою для визнання таких правочинів фраудиторними.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, суд першої інстанції не врахував, що відповідач відчужив майно до пред`явлення до нього позову про стягнення боргу, строк виконання зобов`язання не настав, заборони на відчуження не було і йому не було відомо про наявність заборгованості за кредитним договором,за яким він є поручителем. Позивачем не доведено, що внаслідок вчинення боржником оспорюваних договорів дарування нерухомого майна боржник перестав бути платоспроможним та договори набули ознак фраудаторного правочину, навпаки, він має інше майно для звернення стягнення, яке виконавцем описано та яке готується до реалізації в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Його доводи про те, що на момент укладання оспорюваних договорів він не був обізнаний про наявність у товариства заборгованості за кредитним договором нічим не спростовано.

Будь-який правочин, вчинений боржником зобов`язання із погашення заборгованості перед

кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.Такий правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 299/396/17 та від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 уклав договір дарування житлових будинків та земельних ділянок саме після виникнення у ТОВ «Фортекс» заборгованості перед ПАТ «МТБ Банк» за кредитним договором від 14.09.2021 року, неможливості його погашення ТОВ «Фортекс» та як наслідок укладення кредитного договору від 17.10.2022 року, а отже на момент укладення спірних договорів відповідач переслідував єдину мету уникнення виконання майнового зобов`язання. Проте судом першої інстанції не враховано, що укладення кредитного договору від 17.10.2022 року на строк до 31.03.2024 року відбулося саме з метою погашення заборговності за кредитним договором від 14.09.2021 року.

За встановлених обставин не доведено, що внаслідок вчиненння боржником оспорюваних договорів дарування нерухомого майна боржник перестав бути платоспроможним та договори набули ознак фраудаторного правочину.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом встановлено невідповідності висновків суду обставинами справи, то є підстави для задоволення апеляційних скарг і скасування судового рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст.368, 376, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , третя особа Державний нотаріус Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Черниш Євген Володимирович, Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про визнання недійсними договорів та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2025 року.

Судді: