№ 2/183/1607/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Григорьєвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, по порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, у якому просив позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у нього з відповідачем ОСОБА_2 є спільна дитина неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з ним та перебуває на повному його утриманні.

Позивач та відповідач у шлюбі ніколи не перебували, однак тривалий час з 2002 року проживали однією сім`єю як чоловік та дружина.

Оскільки між позивачем та відповідачем шлюб не було зареєстровано в органах реєстрації актів цивільного стану, при реєстрації народження дитини прізвище дитини було зазначено зі слів ОСОБА_4 .

У вересні 2023 року позивач разом з відповідачкою звернулися до Відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області для визнання батьківства та зміни прізвища дитини на ОСОБА_5 .

14 вересня 2023 року позивач отримав свідоцтво про народження сина.

Відносини з відповідачкою припинили у серпні 2019 році, з цього часу проживають окремо.

З серпня 2019 року, за домовленістю з відповідачкою, їх син постійно проживав з позивачем, і на сьогоднішній день постійно проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займаюсь вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям сина. Він ніколи не перешкоджав і не має намір перешкоджати спілкуванню матері з сином. Син ОСОБА_6 навчається у 4-Б класі Гімназії № 12 міста Новомосковська Дніпропетровської області.

Між тим, з 2019 року відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року відкрите загальне позовне провадження по справі (а.с. 30).

Ухвалою суду від 02.06.2025 року призначено розгляд справи по суті.

Заяви сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву в якій просить розгляд справи здійснювати без його участі. Повідомляє, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася. Надала суду заяву в якій просить розгляд справи здійснювати без її участі. Повідомляє, що позовні вимоги визнає (а.с.49).

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Самарівської міської ради Половинка Н.А. в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву в якій просить розгляд справи здійснювати без її участі та надала Висновок органу опіки та піклування Самарівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку.

Як зазначає ОСОБА_1 у позові, він та відповідачка у шлюбі ніколи не перебували, однак тривалий час проживали однією сім`єю.

У позивача з відповідачем ОСОБА_2 народилась спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька дитини були внесенні зі слів матері, відповідно до вимог ст. 135 СК України.

У вересні 2023 року позивач разом з відповідачкою звернулися до Відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області для визнання батьківства та зміни прізвища батька дитини на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 14 вересня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.

До матеріалів справи позивачем долучені довідка та Витяг про реєстрацію місця проживання позивача, сина та його сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 та зазначено, що ОСОБА_1 виховує сина самостійно (а.с. 12-13).

Згідно довідки від 11.09.2023 року з Гімназії № 12 м. Новомосковська ОСОБА_4 , 2013 р.н., навчається у 3-Б класі з Гімназії № 12 м. Новомосковськ, батько ОСОБА_1 приймає участь у навчанні і вихованні дитини (а.с. 11).

Згідно письмових пояснень неповнолітнього ОСОБА_3 , відібраних начальником Служби у справах дітей ОСОБА_7 21.11.2023 року, дитина маму бачив рік тому, дуже рідко дзвонить йому та тато не забороняє спілкуватися матері з ним (а.с. 15).

Висновком КЗ «Центру надання соціальних послуг» Новомосковської міської ради від 24.11.2023 року щодо рівня батьківського потенціалу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що за результатами проведеного дослідження, батько прагне проводити свій вільний час з сином, відчуває себе з ним єдиним цілим, здатен задовольнити потреби дитини. Батько створив необхідні умови для розвитку сина, забезпечує усім необхідним для життя. Дитина має можливість отримувати освіту та відвідувати заняття з репетиторства. Тато дитини має достатній рівень батьківського потенціалу для забезпечення фізичного, інтелектуального та психологічного розвитку сина. ОСОБА_1 відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків з утримання, виховання та розвитку свого сина ОСОБА_3 (а.с. 16).

Висновком КЗ «Центру надання соціальних послуг» Новомосковської міської ради від 24.11.2023 року щодо емоційного стану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначення особистої прихильності дитини до кожного з батьків, встановлено, що емоційний стан дитини позитивний, усім необхідним дитина забезпечена, відчуває себе захищеним та задоволеним. Між батьком та сином сформовані довірливі стосунки. Зв`язок з матір`ю ОСОБА_8 підтримує у телефонному режимі. Мати мешкає окремо, але це не заважає спілкуванню сина з матір`ю. Згідно результатів діагностики дитина не надає переваги матері або батькові. Батьки відіграють однакову значну роль у житті дитини, але значущою людиною для дитини є батько на даний час та він є авторитетом для дитини (а.с. 17).

Згідно Характеристики ОСОБА_9 , складену директором та класним керівником Гімназії № 12, ОСОБА_9 навчається в Гімназії № 12 з першого класу. За час навчання показав себе як дисциплінований учень, має здорову пам`ять, хлопчик сором`язливий, стриманий, врівноважений, товариський. З 01.09.2023 року дитина за заявою батьків навчається індивідуально (сімейна форма) (а.с.18).

Актом обстеження умов проживання від 21.11.2023 року встановлено, що умови проживання дитини задовільні. В будинку зроблено капітальний ремонт, всі кімнати мебльовані сучасними меблями, родина забезпечена продуктами харчування. Дитина має окрему облаштовану кімнату, є місце для занять та відпочинку, має одяг відповідно до сезону, забезпечений шкільним приладдям. В родині панує взаємопорозуміння та повага, разом відпочивають у розважальних дитячих закладах. Умови проживання родини задовільні, відповідають потребам дитини (а.с 20-21).

Згідно довідки КЗ «Центру надання соціальних послуг» Новомосковської міської ради від 23.11.2023 року дитини ОСОБА_3 має декларацію з сімейним лікарем амбулаторії ЗПСМ № 6 ОСОБА_10 з 2016 р., в період з вересня 2023 року з приводу здоров`я дитини приймають участь батько та дідусь.

Аналіз всіх поданих письмових доказів свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Правовідносини, що виникли між сторонами, з приводу позбавлення батьківських прав, врегульовані наступними нормами закону, а саме.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

ОСОБА_1 є батьком малолітньої дитини, а тому має право на звернення до суду з таким позовом.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він):

- не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

- ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини;

- жорстоко поводяться з дитиною;

- є хронічними алкоголіками або наркоманами;

- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

- засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов`язків з виховання сина, визначених ст. 150 СК України.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові.

Згідно висновку Органу опіки та піклування виконкому Самарівської міської ради фактично з серпня 2019 року ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином проживають окремо від матері дитини за адресою: АДРЕСА_2 . З бесіди з ОСОБА_1 встановлено, що вихованням, розвитком та утриманням займаються батько та дідусь. Стосунки між ними дружні та люб`язні.

Відповідач по справі з серпня 2019 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини, збереженні її здоров`я. За результатами відвідування сім`ї ОСОБА_1 , соціальним фахівцем КЗ «Центр надання соціальних послуг» складено акт оцінки потреб сім`ї, а також встановлено, що окрім отримання повної освіти, батько сплачує позашкільні заняття неповнолітнього з репетитором. Відповідач має можливість спілкуватись з сином, але не спілкується. Батько ОСОБА_1 відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, натомість мати, на даний час не приймає участі в утриманні та вихованні сина. В підтвердження цього свідчить інформація від 23.11.2023, яка засвідчена директором КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» про те, що у забезпеченні здоров`я дитини, спілкування з сімейним лікарем з приводу щеплень або хвороби на прийом до лікаря приводить дитину батько або дідусь.

12.03.2025 р. в телефонній розмові зі спеціалістом служби у справах дітей мати дитини повідомила, що їй відомо про позов, на даний час займатися вихованням та утриманням дитини у неї немає можливості, просила її більше не турбувати.

В ході діагностичних досліджень, встановлено, що до матері дитина відчуває образу, оскільки жінка мешкає в іншому місті. Йому важко відповідати на запитання про матір, бо дитина відчуває до неї прив`язаність і ці запитання завдають йому болю.

Розглянувши матеріали справи, документи, які надані службами та установами, що займаються проблемами дітей, члени Комісії з питань захисту прав дитини дійшли висновку, що свідоме ухилення відповідача по справі від виконання батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , створює умови, які шкодять інтересам дитини, позбавляють можливості жити в повноцінній сім`ї. Тому Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 44-47).

За змістом ч.2-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Таким чином, за результатами розгляду справи, встановивши фактичні обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, обраний позивачем спосіб захисту відповідає приписам ст.16 ЦК України та є ефективним для захисту прав дитини, відповідає його законним інтересам.

Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 150, 155, 164-166, 182 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП відсутній, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Самарівської міської ради, , місцезнаходження: вул. Гетьманська, 14, м. Самар, Дніпропетровська область, 51200.

Суддя Сорока О.В.