Справа№938/877/25
Провадження № 2/938/270/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року селище Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Ласкурійчук С.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача, в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.08.2025, просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, позначеного на плані під літерою «А», загальною площею 119,5 кв. м, житловою площею 42,5 кв. м, погребу, позначеного під літерою «Б», площею 18,0 кв. м, навісу, позначеного під літерою «В», площею 16,2 кв. м, стайні, позначеної під літерою «Г», площею 49,3 кв. м, оборогу, позначеного під літерою «Д», площею 9,6 кв. м, гаража, позначеного під літерою «Е», площею 39,6 кв. м, навісу, позначеного під літерою "Є", площею 26,0 кв. м та криниці №1 з бетонних кілець.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , внаслідок чого відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно. Після смерті матері, із заявами про прийняття спадщини за законом звернулася відповідач ОСОБА_2 , яка є його сестрою. Також він прийняв спадщину, оскільки проживав із матір`ю на момент відкриття спадщини. ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса не зверталася.

Вважає, що набув право власності на спадкове майно після смерті матері належним чином прийнявши його. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому нотаріусом було відмовлено, внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно. В той же час переконаний, що таке майно перебувало у власності спадкодавця на час її смерті, що також підтверджено довідками Верховинської селищної ради. Крім того, посилаючись на вимоги Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР зазначає, що до 13.12.1995 реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилася. За життя спадкодавець не встигла оформити у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Верховинського районного суду від 30.06.2025 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 22.07.2025 витребувано у приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області додаткові докази в справі.

За результатами підготовчого засідання, ухвалою суду від 12.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання 08.09.2025 позивач не з`явився, представник позивача адвокат Бельмега М.В. підтримав заявлені позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнала. Зазначила, що після смерті матері ОСОБА_4 вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Заяву про відмову від спадщини, до нотаріуса вона не подавала. На даний час, вона відмовляється від своєї частки у спадщині на користь брата позивача ОСОБА_3 .

У відповідності до положень ч.2 ст.244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення у справі було відкладено на 16.09.2025 о 09год 00хв.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд ухвалює судове рішення про наступне.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по п`яту чергу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За змістом ст.1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З свідоцтва про народження позивача ОСОБА_3 (а.с.9) вбачається, що такий народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Також з свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 04.05.1954 (а.с.55) вбачається, що відповідач ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

З свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 від 27.01.1971 (а.с.53) вбачається, що ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 09.06.2008 (а.с.10).

Згідно з свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Верховина, Верховинського району Івано-Франківської області, про що 07.10.2019 Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, вчинено актовий запис №86 (а.с.11).

Таким чином, право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 виникло у позивача ОСОБА_3 , як сина померлої та відповідача ОСОБА_2 , як дочки померлої.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з довідки виданої Верховинською селищною радою Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.14), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і до складу зареєстрованих осіб, на день її смерті входив, зокрема і позивач ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене позивач ОСОБА_3 , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час смерті ОСОБА_4 він проживав разом з нею в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з інформації наданої приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Мартищук О.Я. (а.с.74), після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу №09/2020.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 являються: ОСОБА_3 , який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України та 25.03.2025 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом; а також ОСОБА_2 , яка у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, а саме 04.02.2020, подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу від 31.03.2025 (а.с.73), ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок, 12-А з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок.

Дійсно, як встановлено судом на даний час право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ні за ким, не зареєстровано і свідоцтво про право власності на будинок не видавалося.

Однак, згідно довідки, виданої Верховинською селищною радою Верховинського району Івано-Франківської області від 21.03.2025 № 626 взамін погосподарської книги, яка по селищу Верховина не велася (а.с.72), житловий будинок, загальною площею 119,5 кв.м, житловою площею 42,5 кв.м, розташований в АДРЕСА_1 , при житті належав ОСОБА_4 . До даного господарства належать погріб 18,0 кв.м, навіс 16,2 кв.м, стайня 49,3 кв.м, оборіг 9,6 кв.м, гараж 39,6 кв.м, навіс 26,0 кв.м, криниця.

Згідно представленого технічного паспорту, житловий будинок 1960 року забудови, позначений на плані під літерою «А», загальною площею 119,5 кв.м, житловою площею 42,5 кв.м, розташований в АДРЕСА_1 , складається з приміщень: по І поверху - веренди, площею 7,8 кв.м, кімнати, площею,23,8 кв.м, кімнати, площею 18,7 кв.м, кухні, площею 13,7 кв.м, коридору, площею 2,9 кв.м, кладової, площею 4,1 кв.м, веранди, площею 23,5 кв.м, по мезоніну - кімнати, площею 10,4 кв.м, коридору, площею 4,2 кв.м, кімнати, площею 10,4 кв.м, разом з господарськими будівлями та спорудами: погребом, позначеного під літерою «Б», площею 18,0 кв.м; навісу, позначеного під літерою «В», площею 16,2 кв.м; стайні, позначеної під літерою «Г», площею 49,3 кв.м; оборогу, позначеного під літерою «Д», площею 9,6 кв.м; гаража, позначеного під літерою «Е», площею 39,6 кв.м; навісу, позначеного під літерою "Є", площею 26,0 кв.м та криниці №1 з бетонних кілець.

Відповідно до п.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності в Україні до моменту набрання чинності ЦК України з 01.01.2004 року регулювалися положеннями ЦК України 1963 року та Законом України «Про власність», який введено в дію з 15.04.1991 року.

Відповідно до положень ст.12 цього Закону було визначено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Об`єктами права індивідуальної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення (ст. 13 Закону).

Враховуючи, що спірний житловий будинок та господарські споруди були побудовані до моменту прийняття Закону України «Про власність» і належним чином набуті у власність матір`ю позивача, а тому, не зважаючи на відсутність на даний час підтверджених документів про державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_4 , суд приходить до переконання, що на момент її смерті таке нерухоме майно входило в об`єм спадкового майна і підлягало спадкуванню її спадкоємцями, в тому числі позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом.

При цьому, оскільки позивач прийняв спадщину після смерті матері у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, а тому його позовні вимоги є обґрунтованими в частині визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 .

Однак, вирішуючи питання про розмір його частки у спадковому майні після смерті ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Як встановлено судом в ході судового розгляду, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Заповіту щодо нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 покійною ОСОБА_4 не складено. Обоє спадкоємців за законом є такими, що прийняли спадщину. А тому, їхні частки у прийнятій спадщині є рівними, що у свою чергу свідчить про те, що до позивача перейшло право власності на частину спадкового майна за законом після смерті ОСОБА_4 .

Дійсно, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 визнала повністю цивільний позов та повідомила суд, що на даний час не бажає приймати спадщину після смерті ОСОБА_4 , відмовляється від своєї частки на користь свого брата ОСОБА_3 .

Проте, у відповідності до ч.1,6 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Крім цього, відповідно до ч.5 ст. 1269 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.2 ст.1274 ЦК України).

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 встановлено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

У постанові КЦС ВС від 14.05.2018 у справі № 296/10637/15-ц зроблено висновок про те, що тлумачення статті 1273 ЦК України свідчить, що відмова від прийняття спадщини може бути здійснена протягом строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Право на відмову від прийняття спадщини існує у спадкоємця лише в межах строку, встановленого для прийняття спадщини, після спливу якого відмова не допускається і продовження (поновлення) якого законом не передбачено.

Враховуючи наведене, суд не вправі прийняти до уваги заяву відповідача про визнання позову та відмову від своєї частки у спадщині на користь позивача, оскільки відмова від прийняття спадщини, в тому числі на користь іншого спадкоємця, допускається виключно в межах строку для прийняття спадщини, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України, який на даний час сплив. Крім цього, така заява повинна бути подана нотаріусу у письмовій формі, а не до суду.

За таких обставин, оскільки, як позивач, так і відповідач прийняли спадщину в рівних частках після смерті ОСОБА_4 , і жоден з них у встановленому порядку не відмовився від прийняття спадщини, а тому слід позовні вимоги задовольнити частково шляхом визнання за позивачем права власності на частку спадкового майна.

Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 197, 198, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на частку спадкового майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку, позначеного на плані під літерою «А», загальною площею 119,5 кв.м, житловою площею 42,5 кв.м, що складається по І поверху з веренди, площею 7,8 кв.м, кімнати, площею,23,8 кв.м, кімнати, площею 18,7 кв.м, кухні, площею 13,7 кв.м, коридору, площею 2,9 кв.м, кладової, площею 4,1 кв.м, веранди, площею 23,5 кв.м та по мезоніну з кімнати, площею 10,4 кв.м, коридору, площею 4,2 кв.м, кімнати, площею 10,4 кв.м, разом з господарськими будівлями та спорудами: погребом, позначеного під літерою «Б», площею 18,0 кв.м; навісу, позначеного під літерою «В», площею 16,2 кв.м; стайні, позначеної під літерою «Г», площею 49,3 кв.м; оборогу, позначеного під літерою «Д», площею 9,6 кв.м; гаража, позначеного під літерою «Е», площею 39,6 кв.м; навісу, позначеного під літерою "Є", площею 26,0 кв.м та криниці №1 з бетонних кілець.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2025 року.

Суддя: Андрій БУЧИНСЬКИЙ