Справа №450/1643/24 Головуючий у 1 інстанції:Кукса Д.А.
Провадження №22-ц/811/3354/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
Провадження №22-ц/811/3643/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні в залі суду: представника ВЧ НОМЕР_1 - ОСОБА_5., представника позивача ОСОБА_1 , в режимі відео конференції представниці відповідача М(Т)СБ України - Висоцької Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в режимі відео конференції цивільну справу за апеляційними скаргами Військової частини НОМЕР_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Нагірної О.Б. від 25 вересня 2024 року та на додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Нагірної О.Б. від 07 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, Військової частини НОМЕР_1 - задоволено частково.

Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 160000,00 (сто шістдесять тисяч) гривень страхового відшкодування, 6181,42 грн. (шість тисяч сто вісімдесять одну гривню 42 коп.) пені та 3% річних у розмірі 629,51 грн. (шістсот двадцять дев`ять гривень 51 коп.), а всього 166810,93 грн. (сто шістдесять шість тисяч вісімсот десять гривень 93 коп.)

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 66412,33 грн. (шістдесять шість тисяч чотириста дванадцять гривень 33 коп.) матеріальної шкоди.

Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 4557,67 грн. (чотири тисячі 67 коп.) судових витрат за складання звіту та сплаченого судового збору.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 1814,56 грн. (одну тисячу вісімсот чотирнадцять гривень 56 коп.) судових витрат за складання звіту та сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Васечка Юрія Андрійовича про стягнення судових витрат на правову допомогу у цивільній справі №450/1643/24 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васечко Юрій Андрійович до Моторно (транспортного) страхового бюро України, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Cтягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5623,60 (п`ять тисяч шістсот двадцять три гривні 60 коп.).

Стягнуто з відйськової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2241,40 грн. (дві тисячі двісті сорок одну гривню 40 коп.).

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2024 року оскаржила Військова частина НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2024 року та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 відмовити повністю.

Зазначають, що при здійснені огляду автомобіля не був присутній представник військової частини НОМЕР_1 , також військова частина НОМЕР_1 не була ознайомлена із тим, що такий огляд взагалі проводиться, хоча військова частина НОМЕР_1 є явно заінтересованою особою у огляді пошкодженого КТЗ. Власником автомобіля «MERCEDES-BENZ» р.н. НОМЕР_2 на момент ДТП є ОСОБА_3 , який також має право заявити вимоги про відшкодування шкоди завданої через пошкодження автомобіля, власником якого він був на момент ДТП. Вважають, що рішення у даній цивільній справі може вплинути на права ОСОБА_3 , який перереєстрував автомобіль вже у пошкодженому стані. Звертають увагу на те, що представником військової частини НОМЕР_1 заявлялося клопотання про залучення власника пошкодженого автомобіля як третьої особи, однак таке клопотання було відхилено судом.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2024 року, а також додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2024 року також оскаржило Моторне (транспортне) страхове бюро України.

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення від 25 вересня 2024 року, а також додаткове рішення від 07 жовтня 2024 рокув частині вирішення позовних вимог до МТСБУ скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначають, що дане рішення є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом було порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права і неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи. Вказують, що позивач не є належною уповноваженою особою, яка має право на отримання відшкодування за шкоду пов`язану з пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, оскільки жодного правового зв`язку з таким транспортним засобом у позивача на момент ДТП - не було. Щодо стягнення вартості проведення автотоварознавчого дослідження, вважає, що наданий звіт про оцінку не відповідає законним вимогам, оскільки це зовсім інший документ за своєю правовою природою. Вказує на розбіжності між звітом МТСБУ, датованим 30 грудня 2022 року та зверненням позивача до оцінювача із заявою 16 січня 2024 року. Сторона позивача не змогла пояснити чи спростувати такі суперечності та неузгодженості доказів, що було залишено поза увагою суду першої інстанції.

В судове засідання окрім представника ВЧ НОМЕР_1 - ОСОБА_5., представника позивача ОСОБА_1 , в режимі відео конференції представниці відповідача М(Т)СБ України - Висоцької Х.О., решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та клопотання третьої особи ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів - на підтримання апеляційних скарг, представника позивача - в заперечення скарг, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзивів на позовну заяву, апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 5, 12, 13, 81, 82, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.625, 988, 1172, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст.3, 22, 35, 36, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі №147/66/17, постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі №462/1696/15-ц, та задовольняючи позовні вимоги частково, - виходив з того, що 18.11.2022 о 06 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Чоп 545 км + 700 м водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_3 , з причіпом, д.н.з. НОМЕР_4 , на дорозі з двостороннім рухом здійснив виїзд на зустрічну смугу, яка має дві смуги в одному напрямку та здійснив зіткнення з зустрічним транспортним засобом Мерседес Спрінтер, д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_1 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.10.2023 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення. Постановою Львівського апеляційного суду від 01.11.2023 постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.10.2023 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, залишено без змін. Як зазначено в позовній заяві та не спростовано відповідачами та третьою особою, станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 - водія транспортного засобу «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_3 , не була забезпечена полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а тому ОСОБА_1 звернувся із повідомленням про ДТП до МТСБУ та просив провести страхову виплату в порядку визначеному Законом. Як вбачається з відповіді МТСБУ №3-01б/30361 від 22.12.2022, номер справи МТСБУ 88954, ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті відшкодування з фонду захисту потерпілих, мотивуючи таку відмову тим, що саме ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху. Однак, суд вважав, що дана обставина не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 є потерпілим у ДТП, яке трапилось 18.11.2022 о 06 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Чоп 545 км + 700 м за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; винуватим у ДТП визнано водія ОСОБА_2 . Як вбачається зі Звіту № 1023/24 про оцінку автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , складеного ТзОВ АК «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС» (проведення оцінки доручено оцінювачу ОСОБА_4 ) від 30.12.2022 за заявою ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 313723,96 грн., ринкова вартість пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , становить 87311,63 грн. Згідно протоколу №3558 від 28.12.2022 огляду транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , складеного аварійним комісаром ОСОБА_4 за заявою МТСБУ, такий огляд проводився за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 . Покликання відповідачів на визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом та порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів при наданні звіту №1023/24, складеного 30.12.2022 не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з матеріалів справи звіт було складено оцінювачем ОСОБА_4 , протокол огляду №3558 від 28.12.2022 складено також ОСОБА_4 ; предметом звіту та огляду був автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Достовірність викладених у таких документах відомостей суд не ставив під сумнів з підстав того, що дані документи були ініційовані різними заявниками: звіт було складено за заявою позивача, а огляд здійснено за заявою МТСБУ. Суд також зазначив, що відповідачами та третьої особою не було надано суду інших звітів чи висновків експертизи щодо визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; клопотань про призначення експертизи заявлено не було. Отже, загальна сума заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_1 становить 226412,33 грн. (різниця між 313723,96 грн. та 87311,63 грн.). Постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 № 109, яка набрала чинності з 01.07.2022, затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які зокрема за шкоду, заподіяну майну потерпілих, визначені у розмірі 160 000, 00 грн. на одного потерпілого. Покликання відповідача МТСБУ на відсутність у позивача права на відшкодування заподіяної шкоди, оскільки він не є власником транспортного засобу суд не прийняв до уваги, оскільки позивач на час ДТП був належним користувачем та правомірно користувався автомобілем. Суд звертав увагу, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав. Таким чином з МТСБУ на користь позивача підлягає стягненню 160000,00 грн. заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди. Щодо стягнення з відповідача МТСБУ пені, трьох процентів річних, то суд дійшов до висновку, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика ( МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. При цьому, нарахування трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних полягає у відшкодуванні майнових втрат та отримання компенсації (плати) за неправомірне користування боржником грошовими коштами, належними до сплати, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки ( пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідачем не спростовано вимоги позивача про стягнення пені та 3% річних, не надано жодного розрахунку. Тому суд прийшов до переконання, що позов в цій частині також підлягає до задоволення та стягнення пені та 3% річних за користування чужими коштами за весь час прострочення. Як зазначив позивач та не спростував відповідач ВЧ НОМЕР_1 водій ОСОБА_2 на час настання ДТП був військовослужбовцем та виконував службові обов`язки, перебуваючи на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_1 . Суд дійшов до висновку, що законною та підставною є вимога позивача про відшкодування ВЧ НОМЕР_1 різниці між фактичним розміром шкоди (226412,33 грн.) і страховим відшкодуванням в сумі 160000,00 грн. в розмірі 66412,33 грн. недоплаченої завданої шкоди, а тому, в цій частині позов підлягає до часткового задоволення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, то суд врахував, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Також, при подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2372,23 грн., а також 4000,00 грн. згідно рахунку №1023 від 27.03.2024 за складання звіту №1023/24 за заявою позивача. Відтак, суд прийшов до висновку, що в користь позивача слід стягнути судові витрати за складання звіту та сплаченого судового збору: з МТСБУ 4557,67 грн.; з військової частини НОМЕР_1 1814,56 грн.

Із змісту оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ст.ст. 133,137,141, 270 ЦПК України, ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», постанову Великової Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі №910/12876/19, та задовольняючи частково заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу, - виходив з того, що позивач ОСОБА_1 12.03.2024 уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням «ВЕСТЛЕКС» в особі виконуючого обов`язки керуючого партнера адвоката Васечка Юрія Андрійовича. У додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №30/2024 зазначено, що оплата наданої АО «ВЕСТЛЕКС» правничої допомоги становить 8000,00 грн. за ведення справи в суді першої та апеляційної інстанції, сума гонорару клієнт оплачує в день підписання договору. Згідно платіжної інструкції №@2PL851561 від 21.03.2024 ОСОБА_1 сплатив на рахунок Адвокатського об`єднання «ВЕСТЛЕКС» кошти у розмірі 8 000 грн. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Як вбачається ціна позову складає 237223,26 грн., заявлені витрати на правову допомогу 8000,00 грн., що відповідає критерію співмірності; представник позивача приймав участь у судовому розгляді справи, будучи присутнім в судовому засіданні 25.09.2024. Оскільки позов задоволено частково, то витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню у розмірі 7865,00 грн., які слід розподілити між відповідачами пропорційно задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача МТСБУ в користь позивача підлягає стягненню 5623,60 грн. витрат на правничу допомогу, та з відповідача військової частини НОМЕР_1 слід стягнути 2241,40 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваної ухвали - немає.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, у якому просив:

- стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 160 000, 00 грн. страхового відшкодування, 6 181, 42 грн. пені та 3% річних у розмірі 629, 51 грн., а всього 166 810, 93 грн.;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 70412,33 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 18.11.2022 о 06 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Чоп водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_3 , з причепом «2-ПН-8 ПП9.1», д.н.з. НОМЕР_4 , допустив зіткнення з транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ», н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Розмір матеріального збитку заподіяного позивачу становить 226412, 33 грн., за складання звіту - 4000,00 грн. Зазначав, що станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_3 , не була забезпечена полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. 16.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, однак МТСБУ рішення про виплату страхового відшкодування не прийняло, у зв`язку з чим порушено право позивача на відшкодування шкоди у визначений спосіб. Покликався на визначений 90-денний строк для прийняття рішення, який сплив 21.02.2024, МТСБУ повинно сплатити пеню за період з 22.02.2024 по 09.04.2024, у розмірі 6181,42 грн. Вказує, що 3% річних за період з 22.02.2024 по 09.04.2024 становить 629,51 грн., втрати від інфляції за період з 22.02.2024 по 09.04.2024 не відбулися. Оскільки загальна сума заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_1 становить 230412, 33 грн., різниця між вартістю матеріального збитку та розміром страхового відшкодування (160000, 00 грн.) складає 70412, 33 грн. Військовослужбовець ОСОБА_2 станом на момент ДТП виконував службові обов`язки, перебуваючи на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_1 , а тому військова частина повинна відшкодувати завдану шкоду ОСОБА_1 у розмірі 70412,33 грн.

У вересні 2024 року Васечко Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 подав заяву до суду, в якій просив:

- стягнути з МТСБУ та Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 8000,00 грн. судових витрат на правову допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, рішенням суду було частково задоволено позовні вимоги. 12.03.2024 між АО «ВЕСТЛЕКС», в особі виконуючого обов`язки керуючого партнера адвоката Васечка Ю.А. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги №30/2024, згідно п. 1 якого АО «ВЕСЛЕКС» зобов`язується надавати правничу допомогу здійснюючи представництво інтересів Клієнта у справі про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_5 , яке мало місце 18 листопада 2022 року о 06:45 год. на автодорозі Київ-Чоп (545 км + 700м), в судах усіх інстанцій, а також в усіх без винятку підприємствах, установах, організаціях, органах державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронних органах, страхових компаніях (МТСБУ), перед фізичними особами на умовах і в порядку, що визначені договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до п. 5.1 Договору, гонорар є формою винагороди адвокатського об`єднання (адвоката) за надання правової допомоги Клієнту. Пунктом 5.3. Договору передбачено, що гонорар визначається у додатку до даного договору, який є його невід`ємною частиною та може бути змінений сторонами за взаємною згодою. На підставі п. 5.3. Договору, між Адвокатським об`єднанням «ВЕСТЛЕКС» та ОСОБА_1 складено Додаток №1 до Договору, згідно якого сторони домовилися, що за надання правничої допомоги Клієнт сплачує гонорар у розмірі 8 000 грн., які було сплачено позивачем згідно платіжної інструкції від 21.03.2024.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ч. 1 ст. 1187 ЦК України діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб - є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, - 18.11.2022 о 06 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Чоп 545 км + 700 м водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_3 , з причіпом, д.н.з. НОМЕР_4 , на дорозі з двостороннім рухом здійснив виїзд на зустрічну смугу, яка має дві смуги в одному напрямку та здійснив зіткнення з зустрічним транспортним засобом Мерседес Спрінтер, д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_1 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 11.4 ПДР.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2023 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся із повідомленням про ДТП до МТСБУ та просив провести страхову виплату в порядку визначеному вище вказаним Законом.

Як вбачається з відповіді МТСБУ №3-01б/30361 від 22.12.2022, номер справи МТСБУ 88954, ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті відшкодування з фонду захисту потерпілих, мотивуючи таку відмову тим, що саме ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху.

Проте, судом першої інстанції правильно встановлено, що така обставина не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 є потерпілим у ДТП, яке трапилось 18.11.2022 о 06 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Чоп 545 км + 700 м за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; винуватим у ДТП визнано водія ОСОБА_2 , що правильно встановлено судом першої інстанції.

Як вбачається зі Звіту №1023/24 про оцінку автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , складеного ТзОВ АК «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС» (проведення оцінки доручено оцінювачу ОСОБА_4 ) від 30.12.2022 за заявою ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 313723,96 грн., ринкова вартість пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , становить 87311,63 грн.

Згідно протоколу №3558 від 28.12.2022 огляду транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , складеного аварійним комісаром ОСОБА_4 за заявою МТСБУ, такий огляд проводився за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 .

Загальна сума заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_1 становить 226412,33 грн. (різниця між 313723,96 грн. та 87311,63 грн.).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 35.1. ст. 35 зазначеного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 № 109, яка набрала чинності з 01.07.2022, затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які зокрема за шкоду, заподіяну майну потерпілих, визначені у розмірі 160 000, 00 грн. на одного потерпілого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17, зазначається, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (див. висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14). Аналогічного висновку дійшли Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, і така практика є сталою.

Тобто посилання відповідача МТСБУ щодо відсутності у позивача права на відшкодування шкоди з огляду на те, що він не є власником транспортного засобу, судом першої інстанції правильно відхилено, оскільки під час ДТП позивач був належним користувачем автомобіля та користувався ним на законних підставах.

Будь-яких доводів та доказів про те, що будь-яка інша особа зверталася до будь-якого з відповідачів про відшкодування шкоди, спричиненої у згаданій ДТП матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, з МТСБУ на користь позивача підлягала стягненню 160000,00 грн. заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Щодо стягнення з відповідача МТСБУ пені, трьох процентів річних, то відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом ( ст. 992 ЦК України).

Згідно з п. 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика ( МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц зазначила, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже законодавством передбачене нарахування пені за прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на характер спірних правовідносин сторін, у разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика застосовуються положення ч.2 ст. 625 ЦК України.

Нарахування трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних полягає у відшкодуванні майнових втрат та отримання компенсації (плати) за неправомірне користування боржником грошовими коштами, належними до сплати, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки ( пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, законодавством передбачено нарахування пені у випадку прострочення з боку відповідача, якщо таке має місце. Крім того, з огляду на характер спірних правовідносин сторін, у разі затримки виплати страхового відшкодування з вини страховика підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідачем М(Т)СБ України не спростовано вимоги позивача про стягнення пені та 3% річних, не надано жодного альтернативного розрахунку, тощо.

Тому, судом першої інстанції правильно встановлено, що позов в цій частині, також, підлягає до задоволення слід стягнути пеню та 3% річних за користування чужими коштами за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України.

Як, також, зазначав позивач та не спростував відповідач ВЧ НОМЕР_1 ні в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції, - водій ОСОБА_2 на час настання ДТП був військовослужбовцем та виконував службові обов`язки, перебуваючи на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно ч. 1 ст.1172 ЦК, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Тлумачення частини 1статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Отже, вимога позивача до ВЧ НОМЕР_1 про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди (226 412,33 грн.) та виплаченим страховим відшкодуванням (160 000,00 грн.), що становить 66 412,33 грн. невідшкодованої шкоди, є законною та підставною, а тому в цій частині позов підлягав до часткового задоволення, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Відтак і у цій частині позов підлягав частковому задоволенню, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.03.2024 ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням «ВЕСТЛЕКС» в особі виконуючого обов`язки керуючого партнера адвоката Васечка Юрія Андрійовича.

Згідно додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №30/2024 зазначено, що оплата наданої АО «ВЕСТЛЕКС» правничої допомоги становить 8000,00 грн. за ведення справи в суді першої та апеляційної інстанції, сума гонорару клієнт оплачує в день підписання договору.

Згідно платіжної інструкції №@2PL851561 від 21.03.2024 ОСОБА_1 сплатив на рахунок Адвокатського об`єднання «ВЕСТЛЕКС» кошти у розмірі 8 000 грн.

Ціна даного позову складає 237223,26 грн., заявлені витрати на правову допомогу 8000,00 грн., що відповідає критерію співмірності; враховуючи, також і те, що представник позивача брав участь у судовому розгляді справи, будучи присутнім в судовому засіданні 25.09.2024.

Отже, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

Однак, з огляду на те, що позов задоволено частково, судом першої інстанції правильно констатовано, що витрати на оплату правничих послуг підлягають зменшенню у співвідношенні до задоволених вимог та підлягають стягненню у розмірі 7865,00 грн., які слід розподілити між відповідачами пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Таким чином, з відповідача МТСБУ в користь позивача підлягає стягненню 5623,60 грн. витрат на правничу допомогу та з відповідача військової частини НОМЕР_1 слід стягнути 2241,40 грн., що правильно встановлено судом першої інстанції та апеляційною скаргою М(Т)СБ України не спростовано.

Враховуючи вказане доводи апеляційних скарг слід вцілому визнати безпідставними та такі слід відхилити. Рішення ж та додаткове рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як такі, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро України - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2024 року - залишити без змін.

Додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра