Справа № 496/3367/24
Провадження № 2/496/1000/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

01 серпня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Рогачко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вигодянська сільська рада Одеського району, Одеської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , позивач до моменту смерті своєї матері проживав з нею однією родинною у будинку АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, позивач доглядав свою матір до дня її смерті. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповіла земельну ділянку своєму сину ОСОБА_1 . З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріусу з заявою про прийняття спадщини. Однак державний нотаріус повідомила позивача про те, що він пропустив шестимісячний термін, встановлений законом для подачі заяви про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутись до суду з питанням про встановлення факту проживання зі спадкоємцем за однією адресою та прийняття спадщини після смерті матері. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з позовом.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, але від представника позивача надійшла заява до суду про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, викликався до суду належним чином про, що свідчить у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.57).

Представник відповідач Вигодянської сільської ради Одеського району, Одеської області в судове засідання не з`явилась, на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують (а.с.88).

Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , зареєстроване Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №620 (а.с.20).

ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом по народження серії НОМЕР_2 (а.с.16).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт зареєстрований у реєстрі №04 від 27.03.2014р. заповідає ОСОБА_1 належне її на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №908564 площею 3,5259 гектарів, що розташована на території Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області мас. 34 діл. 190 (а.с.17).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №908564 виданий ОСОБА_3 , є власником земельної ділянки площею 3,5259 га, земельна ділянка розташована на території Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області мас. 34 діл. НОМЕР_3 , цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0131 (а.с.18-19).

Відповідно до довідки Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області від 07.08.2023р. №771 видана в тому, шо ОСОБА_3 , проживала та була зареєстрована по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Відповідно до довідки Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області від 22.08.2023р. №832 видана в тому, шо ОСОБА_1 проживав разом з матір`ю ОСОБА_3 до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25).

Відповідно до Витягу №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, загальна вартість 98683,17 грн. (а.с.21).

22.08.2023 року позивач звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області державного нотаріуса Грабовенко Ворсуляк Д.М. з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як передбачає ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини.

Таким чином, позивач як спадкоємець звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті мати, однак листом від 13.09.2023 року № 1222/02-14 державний нотаріус повідомила, що позивач пропустив шестимісячний термін, встановлений законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини та рекомендує звернутися до суду з питання встановлення факту проживання зі спадкодавцем за однією адресою та прийняття спадщини після смерті матері. У зв`язку з чим позивачу необхідно звернутись до суду з питанням продовження строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.22-23).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, усе вищенаведене, дає суду підстави для задоволення вимог в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути - визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності з ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції від 30.04.2024 року (а.с.1) позивачем було сплачено 1826,80 гривні судового збору та платіжної інструкції від 30.04.2024 року (а.с.1) позивачем було сплачено 605,60 гривні судового збору (зворотній а.с.35), разом 2432,40 гривень, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 4, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 315 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 29, 317, 319, 321, 328, 386, 391, 392, 1216, 1218, 1258, 1266, 1268, 1270, 1297 ЦК України, ст. 41 Конституції України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адресою проживання: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області (Код , адреса: 67620, Одеська область, Одеський район, село Вигода, вул. Нова, будинок 33-а) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,5259 га, розташована на території Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області мас. 34 діл. НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0131 в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що належала померлій відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №908564, виданого Біляївською районною державною адміністрацією 02 березня 2006 року, на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації від 06.02.2006 року за №151/2006, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.06.516.00317 на ім`я ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адресою проживання: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області (Код , адреса: 67620, Одеська область, Одеський район, село Вигода, вул. Нова, будинок 33-а) судовий збір у розмірі 1216,20 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.09.2025 року з урахуванням навантаження на склад суду, яке пов`язано з тим, що від штатної кількості 11 суддів, зараз здійснюють правосуддя тільки - 6, недостатня кількість суддів, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, веденням воєнного стану, обумовлює збільшення строку виготовлення повного тексту рішення суду, оскільки показники навантаження перевищують нормативні у 5 разів, суд першої інстанції позбавлений можливості дотримання строків, передбачених національним законодавством.

Суддя В.М. Буран