КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 382/1758/24

номер провадження: 22-з/824/960/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частки земельної ділянки, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки в натурі,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частки земельної ділянки, в якому просила:

припинити її право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 4,0570 га, кадастровий номер :09:007:0043, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Райківщинської сільської ради Яготинського району Київської області;

виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_1 5/12 часток земельної ділянки площею 4,0570 га, кадастровий номер :09:007:0043, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Райківщинської сільської ради Яготинського району Київської області, що становить 1,6904 га відповідно до варіанту №2 експертизи, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України.

У грудні 2024 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки в натурі, в якому просили поділити між ними та ОСОБА_1 земельну ділянку площею 4,0570 га, кадастровий номер :09:007:0043, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Райківщинської сільської ради Яготинського району Київської області, виділивши ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,6761 га, а ОСОБА_3 площею 1,6904 га з відповідним каталогом координат поворотних точок та припинити спільну часткову власність на вищезазначену земельну ділянку.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 20 лютого 2025 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено.

Виділено в натурі у приватну власність ОСОБА_1 5/12 часток земельної ділянки площею 4,0570 га, з кадастровим номером :09:007:0043, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Райківщинської сільської ради Яготинського району Київської області, що становить 1,6904 га відповідно до варіанту № 2 висновку експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №4059/24-41, проведеної 18 червня 2024 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України відповідно до каталогу координат (в геодезичній системі координат 1963 року SC63) кутів повороту земельної ділянки:

№1 Х - 5 564 494.439, Y - 4 253 825.794, Довжина - 45.198, Кут - 089°44'11", Внутрішні - 089°44'11";

№2 Х - 5 564 449.290, Y - 4 253 823.680, Довжина - 381.167, Кут - 092°40'52", Внутрішні - 090°00'01";

№3 Х - 5 564 431.460, Y - 4 254 204.430, Довжина - 43.446, Кут - 003°17'03", Внутрішні - 090°36'11";

№4 Х - 5 564 474.835, Y - 4 254 206.919, Довжина - 381.629, Кут - 272°56'40", Внутрішні - 089°39'37";

Довжина - 851.440, Внутрішні - 360°00'00".

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 4,0570 га, кадастровий номер :09:007:0043, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Райківщинської сільської ради Яготинського району Київської області.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання первісного позову у розмірі 605 грн 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання первісного позову у розмірі 605 грн 60 коп.

Повернуто ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого нею згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 11 від 05 вересня 2024 року судового збору за подання позову у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на проведення експертизи у розмірі по 10 000 грн 00 коп., з кожного окремо.

Додатковим рішенням Яготинського районного суду Київської області від 07 березня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 12 962 грн 50 коп., з кожного.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , залишено без задоволення. Рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 лютого 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 07 березня 2025 року залишено без змін.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При апеляційному розгляді справи у судовому засіданні 17 червня 2025 року до закінчення судових дебатів, ОСОБА_1 заявила, що після ухвалення судового рішення буде подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та докази на підтвердження таких витрат.

22 червня 2025 року, тобто протягом п`яти днів з дня прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 направила на адресу Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій вказує, що її представник заявив письмово та усно при наданні пояснень у Київському апеляційному суді, так і в судових дебатах про понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу та про намір їх відшкодування.

Вказує, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, визначеного процесуальним законом, позивачкою надаються докази понесених витрат у розмірі 21 000 грн 00 коп., які надані суду, а також докази їх надіслання відповідачам у справі, а саме: копію договору про надання правничої допомоги від 23 лютого 2024 року, додаткову угоду №2 від 17 червня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 23 лютого 2025 року, акт прийняття-передачі наданих послуг від 17 червня 2025 року, деталізований розрахунок, довідка адвоката, копія платіжної квитанції, копія ордеру та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просить стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на свою користь понесені нею витрати на правничу допомогу у Київському апеляційному суді у сумі 21 000 грн 00 коп. (а.с.157-181, т.2)

ОСОБА_2 подала відзив на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, у якому заперечує проти стягнення з неї на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що вона не підписувала апеляційної скарги, а відтак не була ініціатором апеляційного провадження, що виключає стягнення із неї на користь позивачки витрат на професійну правову допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.ч.3,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що вказана заява ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надала:

договір на правничу допомогу, укладений 23 лютого 2024 року між нею (клієнт) та адвокатом Дадіверіною Л.Г. (адвокат) з додатковою угодою №2 до нього від 17 червня 2025 року;

акт прийняття-передачі наданих послуг від 17 червня 2025 року про надання адвокатом Дадіверіною Л.Г. клієнту ОСОБА_1 юридичних послуг в суді апеляційної інстанції на суму 21 000 грн 00 коп.;

деталізований розрахунок цих витрат на правничу допомогу від 19 червня 2025 року на суму 21 000 грн 00 коп.;

платіжну квитанцію від 21 червня 2025 року про сплату ОСОБА_1 на рахунок адвоката Дадіверіної Л.Г. (адвокат) 21 000 грн 00 коп.;

довідку адвоката Дадіверіної Л.І. від 17 червня 2025 року про фактичне підтвердження адвокатом наданих послуг клієнту ОСОБА_1 на суму 21 000 грн 00 коп.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Також у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Тому з огляду на вказані вище норми права та правові висновки Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 належним чином довела понесення нею витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції на загальну суму 21 000 грн 00 коп.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, від 12 січня 2022 року у справі № 750/10242/20.

Як зазначалося вище, відповідачка ОСОБА_2 подала письмові заперечення про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в сумі 21 000 грн 00 коп.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що враховуючи складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи, що в суді апеляційної інстанції відбулося лише одне судове засідання по суті розгляду справи, яке тривало менше 30 хвилин (а.с.40-41, т.2), представник ОСОБА_1 - адвокат Дадіверіна Л.Г. по суті спору в суді апеляційної інстанції підготувала лише один документ, а саме письмовий виступ у судових дебатах (а.с.127-132, т.2), а також, з урахуванням заперечень ОСОБА_2 щодо витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі по 5 000 грн 00 коп. з кожного.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про стягнення із відповідачів витрат на правову допомогу у солідарному порядку, то воно не піддягає до задоволення, оскільки чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено покладення на учасників справи обов`язку щодо відкушування понесених судових витрат у солідарному порядку.

Апеляційний суд також не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що вона не підписувала та не подавала апеляційної скарги у цій справі, а також не була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу на рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 лютого 2025 року та додаткове рішення від 07 березня 2025 року було підписано саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 98-100, т.2).

Крім того, 01 травня 2025 року ОСОБА_2 подала до Київського апеляційного суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.120-121, т.1), що також засвідчує її обізнаність про розгляд справи в апеляційній інстанції та фактичну участь у процесі.

У даному випадку ОСОБА_2 не надала жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували її твердження про підроблення підпису, відсутність наміру подання апеляційної скарги або необізнаність про апеляційний розгляд. Зокрема, відсутні докази у вигляді: висновку судової почеркознавчої експертизи; відповідних ухвал про призначення експертизи; інших доказів, які могли б поставити під сумнів справжність підписів у згаданих процесуальних документах.

Керуючись ст.ст.133, 137, 246, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 16 вересня 2025 року.

Головуючий

Судді: