КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/4634/2025 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою кредитної спілки «Зараз» на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до кредитної спілки «Зараз», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 в інтересах підопічної ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до кредитної спілки «Зараз» (далі - КС «Зараз») про визнання недійсним кредитного договору.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року позов задоволено.

Визнано недійсним з моменту укладення кредитний договір № КВ-0093/11-18/2105 від 15 листопада 2018 року, укладений між КС «Зараз» та ОСОБА_2

26 серпня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила вирішити питання про розподіл понесених судових витрат, які складаються із сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн та витрат на проведення судово-психіатричної експертизи у розмірі 31 775 грн.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року заяву задоволено. Стягнуто з КС «Зараз» на користь ОСОБА_2 витрати на проведення судово-психіатричної експертизи у розмірі 31 775 грн та судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ухвалою суду від 07 березня 2023 року було задоволено клопотання представника позивачки та призначено у справі судово-психіатричну експертизу, за проведення якої експертами Державної установи «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» син ОСОБА_2 - ОСОБА_5 сплатив 31 775 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 08 серпня 2022 року. Крім того, при поданні позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 11 листопада 2020 року.

Однак, при ухваленні рішення по суті спору судом не вирішено питання стосовно розподілу судових витрат, понесених стороною позивача на оплату призначеної судом експертизи та судового збору. Відтак, оцінивши наявні у справі докази та відсутність клопотань сторони відповідача про зменшення розміру витрат, з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки документально підтверджених судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, КС «Зараз»звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині стягнення витрат на проведення судово-психіатричної експертизи та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні відповідних вимог заяви ОСОБА_1 відмовити.

На думку відповідача, позивачкою не надано достатніх і достовірних доказів понесення нею витрат на проведення судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2020 року у справі № 758/9141/19 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною, а її опікуном призначено ОСОБА_1 .

У подальшому дія вказаного судового рішення була продовжена ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року у справі № 758/9141/19.

В інтересах підопічної ОСОБА_2 оплату в сумі 31 775 грн за проведення у даній справі судово-психіатричної експертизи здійснив син останньої - ОСОБА_5 .

Проте ОСОБА_5 не є законним представником недієздатної ОСОБА_2 та не уповноважений від її імені вчиняти юридично значимі дії, а також не являється учасником справи № 752/22517/20.

Враховуючи викладене, КС «Зараз» вважає, що оскаржуване рішення в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_2 витрат на проведення судово-психіатричної експертизи у розмірі 31 775 грн є необґрунтованим, оскільки факт понесення позивачкою зазначених витрат не підтверджений належним чином.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах підопічної ОСОБА_2 просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване додаткове рішення.

Зазначає, що ОСОБА_5 є зацікавленою особою, як рідний син недієздатної ОСОБА_2 та як особа, місце проживання якої зареєстроване у квартирі, яка була предметом іпотеки, що забезпечував виконання оспорюваного кредитного договору.

Оскільки сама ОСОБА_2 не мала достатніх коштів для оплати судової експертизи, то послуги експертної установибуло оплачено її сином ОСОБА_5 , що не суперечить вимогам закону та узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц.

Стверджує, що ЦПК України не містить заборони сплачувати судові витрати особам, які не є учасниками справи.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходили.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач надіслав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, інші учасники справи причини неявки до апеляційного суду не повідомили, тому колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Впровадження зазначеного принципу має на меті забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За приписами частини першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Частиною першою статті 270 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі (пункт 3 частини першої вказаної статті).

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2020 року ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до КС «Зараз» про визнання недійсним кредитного договору.

Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції тричі (03 червня 2021 року, 07 лютого 2022 року, 07 березня 2023 року) призначалась судово-психіатрична експертиза з метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема, чи усвідомлювала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 15 листопада 2018 року значення своїх дій та їхні наслідки, чи могла вона керувати своїми діями, укладаючи кредитний договір № КВ-0093/11-18/2105 про надання кредитів у позику на умовах фінансового кредиту із КС «Зараз».

На підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 07 березня 2023 року експертами Державної установи «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» був складений висновок судово-психіатричного експерта № 404 від 04 травня 2023 року.

04 квітня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнив та визнав недійсним з моменту укладення кредитний договір № КВ-0093/11-18/2105 від 15 листопада 2018 року, укладений між КС «Зараз» та ОСОБА_2 .

Оцінивши висновок судово-психіатричного експерта № 404 від 04 травня 2023 року в сукупності з іншими доказами у справі, суд дійшов висновку, що відповідно до свого психічного стану ОСОБА_2 під час укладення із КС «Зараз» кредитного договору № КВ-0093/11-18/2105 від 15 листопада 2018 року не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що свідчить про її неспроможність в момент вчинення цього правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними і, відповідно, є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до листа Державної установи «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» від 01 серпня 2022 року в інтересах недієздатної ОСОБА_2 її син - ОСОБА_5 сплатив 31 775 грн за проведення судової експертизи, що також підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 08 серпня 2022 року.

Згідно з частинами шостою-восьмою статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 за результатом системного аналізу положень процесуального законодавства констатовано таке:

(1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;

(2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;

(3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;

(4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що початок «вирішення спору» щодо своїх «прав та обов`язків цивільного характеру» пов`язується з поданням цивільного позову (рішення від 21 червня 2007 року у справі «Редька проти України» (Redka v. Ukraine), заява № 17788/02, від 10 грудня 2009 року у справі «Васильчук проти України» (Vasilchuk v. Ukraine), заява № 31387/05).

Період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатись як частина розгляду справи по суті та, відповідно, як частина вирішення спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру (рішення ЄСПЛ від 01 березня 2018 року у справі «Літвінюк проти України» (Litvinyk v. Ukraine), заява № 55109/08).

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції врахував зазначений вище висновок експерта № 404 від 04 травня 2023 року як доказ під час розгляду справи по суті та ухвалення судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2 до КС «Зараз» про визнання кредитного договору недійсним, а тому в суду були наявні всі правові підстави для відшкодування позивачці за рахунок відповідача документально підтверджених судових витрат за проведення призначеної у справі судово-психіатричної експертизи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати, здійснені стороною позивачки за проведення судової психіатричної експертизи, є обґрунтованими, безпосередньо пов`язані із розглядом справи та підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Доводи КС «Зараз» в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_5 , який оплатив вартість судової експертизи, не є учасником справи № 752/22517/20 або законним представником недієздатної ОСОБА_2 і не уповноважений від її імені вчиняти юридично значимі дії, тому факт понесення саме позивачкою зазначених витрат не підтверджений належним чином, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

За змістом статей 133, 139, 141 ЦПК України, якщо інша особа сплатила судові витрати замість сторони, яка мала б їх нести, і в подальшому суд ухвалив рішення на користь цієї сторони, остання може претендувати на відшкодування цих витрат.

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц.

Верховний Суд вважав помилковими висновки судів про відмову у розподілі витрат на правову допомогу з підстав оплати їх не учасником справи, а іншою особою. Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи. Закон не забороняє будь-якій фізичній чи юридичній особі здійснити оплату послуг адвоката, який здійснює представництво інтересів іншої особи. Для розподілу за результатами розгляду справи витрат на правову допомогу не має правового значення причини в силу яких сам учасник справи не оплатив послуги адвоката, і таку оплату здійснено іншою особою.

У постанові від 22 січня 2025 року в справі № 757/22295/17-ц Верховний Суд також зазначив, що судові витрати несе учасник справи, зокрема, сторона, яка має право на повернення цих витрат за наявності підстав, встановлених законом.

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує, що ухвалами Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2021 року, 07 лютого 2022року та 07 березня 2023 року витрати по оплаті проведення призначеної у справі судово-психіатричної експертизи не покладалися виключно на ОСОБА_1 , як законного представника (опікуна) недієздатної ОСОБА_2 . У зазначених судових рішеннях взагалі не було визначено особу, яка повинна була оплатити вартість експертизи.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Аналізуючи питання обсягу дослідження аргументів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків районного суду у додатковому рішенні, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин в частині відшкодування судових витрат, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, додаткове рішення суду першої інстанції в частині стягнення з КС «Зараз» на користь ОСОБА_2 понесених витрат на проведення судово-психіатричної експертизи у розмірі 31 775 грнухвалено в межах заявлених сторонами вимог і заперечень, відповідно положень матеріального та процесуального законодавства і підстави для його скасування відсутні.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що додаткове судове рішення стосується тільки розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується предмету спору, судові витрати у вигляді судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції згідно із статтями 141, 382 ЦПК України слід віднести в рахунок держави.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Зараз» залишити без задоволення.

Додаткове Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2025 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній