Справа № 496/8114/24
Провадження № 2-о/496/87/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді Шаньшиної М.В.

за участю:

секретаря Ткаченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просила суд встановити факт належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 02.03.2001 року на будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 10.09.2006 року на будинок АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_5 та Державний акт 1-од № 081563 від 14.03.2002 року на земельну ділянку № НОМЕР_2 у розмірі 4,97 гектарів, розташованої на території с. Червона Гірка, колишнє КСП «Червона Гірка» Біляївського району Одеської області. Свою заяву заявник мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_5 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , виданий Одеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області. Після його смерті залишилася спадщина: житловий будинок АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_2 ; земельна ділянка № НОМЕР_2 у розмірі 497 га. Розташованої на території с. Червона Гірка, колишнє КСП «Червона Гірка» Біляївського району Одеської області. Заявниця та її мати ОСОБА_2 як спадкоємці першої черги звернулися до Біляївської державної нотаріальної контори з заявами про отримання спадщини. Але їм було 16 січня 2017 року роз`яснено, що б вони звернулися до суду у зв`язку з тим. ще у представлених ними правовстановлюючих документах є розбіжності в імені спадкодавця. Так, померлий ОСОБА_6 по паспорту та свідоцтву про смерть є « ОСОБА_7 », але в свідоцтві про право власності № НОМЕР_1 від 02.03.2001 року на будинок АДРЕСА_1 , в державному акті 1-ОД № 081563 від 14.03.2002 року його ім`я вказано як « ОСОБА_7 »; у свідоцтві про право власності на спадщину за законом від 10.09.2006 року на будинок АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_8 . Сестри заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від спадщини відмовилися. Тому спору між спадкоємцями немає. Таким чином, встановлення факту належності цих правовстановлюючих документів спадкодавцю необхідно для оформлення спадкоємцям спадщини, у зв`язку з чим заявник звернулась до суду з вказаною заявою.

Представник заявника в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та у відсутність заявника.

Заінтересовані особи, в судове засідання не з`явились, надавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких вони зазначили проти задоволення заяви не заперечують.

Верховний Суд у своїй Постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 26.07.2016 року, актовий запис №7613.

Після смерті батька, для прийняття спадщини, заявник звернулась до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області.

Листом від 16.01.2017 року за №54/02-14 заявнику та її матері було повідомлено, що при проведенні перевірки поданих ними документів, було виявлено розбіжності в наданих правовстановлюючих документах, а саме було встановлено, що в правовстановлюючих документах зазначено ім`я « ОСОБА_7 », а відповідно до свідоцтва про смерть « ОСОБА_7 ». У зв`язку з чим заявнику було рекомендовано звернутись до Біляївського районного суду Одеської області з питання встановлення відповідності вищевказаних правовстановлюючих документів.

Так згідно наданих документів було встановлено, що:

в свідоцтві про право власності на житловий будинок, виданому Виконкомом Кам`янської сільської Ради Біляївського району Одеської області 05 березня 2001 року, на підставі рішення виконкому Кам`янської сільської Ради Біляївського району Одеської області від 02 березня 2001 року під № 19, ім`я помилково вказане як « ОСОБА_7 », а в свідоцтві про смерть його ім`я вказане як « ОСОБА_7 »;

в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданому Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області 19 вересня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2945, ім`я помилково вказане як « ОСОБА_7 », а в свідоцтві про смерть його ім`я вказане як « ОСОБА_7 »;

в державному акті на право приватної власності на землю, серії I-OД № 081563, виданому Кам`янською сільською Радою Біляївського району Одеської області 14 березня 2003 року, на підставі рішення Кам`янської сільської Ради Біляївського району Одеської області №258-XXIII від 12 жовтня 2001 року, ім`я помилково вказане як « ОСОБА_7 », а в свідоцтві про смерть його ім`я вказане як « ОСОБА_7 ».

Як вбачається з копії паспорту серії НОМЕР_5 виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 20.10.1997 року виданого на ім`я ОСОБА_5 .

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності документів. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вищевказані обставини, які були підтверджені доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, в становивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що свідоцтво про право власності на житловий будинок, виданому Виконкомом Кам`янської сільської Ради Біляївського району Одеської області 05 березня 2001 року, на підставі рішення виконкому Кам`янської сільської Ради Біляївського району Одеської області від 02 березня 2001 року під № 19; свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданому Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області 19 вересня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2945; державний акт на право приватної власності на землю, серії I-OД № 081563, виданому Кам`янською сільською Радою Біляївського району Одеської області 14 березня 2003 року, на підставі рішення Кам`янської сільської Ради Біляївського району Одеської області №258-XXIII від 12 жовтня 2001 року, належить ОСОБА_5 .

Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, яка через розбіжності в написанні в імені спадкодавця в правовстановлюючих документів, не може в повному обсязі реалізувати свої права.

У зв`язку із чим, Суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 259, 263, 265, 268, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу- задовольнити.

Встановити факт належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 правовстановлюючих документів, а саме:

-свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 02.03.2001 року на будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 ;

-свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 10.09.2006 року на будинок АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_5 ;

-Державний акт 1-од № 081563 від 14.03.2002 року на земельну ділянку № НОМЕР_2 у розмірі 4,97 гектарів, розташованої на території с. Червона Гірка, колишнє КСП «Червона Гірка» Біляївського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя М.В. Шаньшина