Справа № 535/680/25
Провадження № 2/535/408/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09 вересня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Гуляєвої Г.М.

за участі секретаря судових засідань Васильченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Котельва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), ), представник позивача: адвокат СІДЬКО СВІТЛАНА ІВАНІВНА (адреса здійснення адвокатської діяльності: 38600, Полтавська область, Полтавський район с-ще Котельва , вул. Полтавський шлях, 239, РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: не відомо) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини;

встановив:

17.07.2025 ОСОБА_3 звернулася до Котелевського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 02 лютого 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали між собою шлюб, зареєстрований Дніпровськиим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 134, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 .

Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 . Малолітня дитина проживає та зареєстрована за однією адресою разом з матір`ю.

Спільне сімейне життя позивача та відповідача в останній період часу не складається, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства та побуту, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, внаслідок чого відбувається нехтування сімейними цінностями.

Подальше формальне існування із відповідачем шлюбних відносин суперечить як інтересам позивача так і інтересам їх дитини. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб - розпався та має лише формальний характер.

Вже довгий час позивач та відповідач проживають окремо.

За глибоким переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, так як подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Всі спроби вирішити проблеми та досягти взаєморозуміння результатів не дали.

Примирення та збереження шлюбу між сторонами не можливе з вище викладених підстав.

Крім того, малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вже доволі тривалий час перебуває на самостійному утриманні матері. Відповідач, як батько дитини ОСОБА_4 самоусунувся від матеріального утримання дитини, хоча є працездатною особою, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини але свідомо ухиляється від участі в її матеріальному утриманні.

Достеменний розмір доходу відповідача по справі позивачці не відомі.

На сьогодні доньці сторін по справі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 3 роки, тому є очевидним, що по мірі того як дитина дорослішає, вона потребує вже більше матеріального забезпечення для свого розумового, фізичного та духовного розвитку, та із її зростанням, зростають і її потреби, і витрати.

Малолітній дитині реально не вистачає на все необхідне для її нормального розвитку та проживання. Дитина, як і будь-які інші діти, хворіє, у зв`язку із чим виникає необхідність у вйтратах на її лікування, на її додаткове посилене харчування та оздоровлення.

До того ж у такому віці дитина перебуває на етапі розвитку, і хоча б матеріальна підтримка зі сторони батька значно покращила б її життя.

Враховуючи взаємний обов`язок батьків утримувати дитину, реальні і розумні потреби дитини в її матеріальному забезпеченні на рівні, необхідному для; її розвитку, а також те, що відповідач є працездатним, не обтяженим аліментними зобов`язаннями, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка проживає з мамою і потребує такої допомоги, тому вважаємо за можливе виходячи з вимог розумності та справедливості, просити визначити розмір аліментів на утримання доньки - в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття, з метою виконання батьком свого обов`язку по забезпеченню дитини.

У зв`язку з тим, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує, позивачка примирення не бажає, а матеріальне становище позивачки не дає можливості належним чином забезпечити утримання дитини остання змушена звернутися до суду з даним позовом.

22.07.2025 ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явились.

В призначене судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява від 11.08.2025 року про розгляд справи без їх участі, в якій вони підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувалт (а.с.26).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, в установлений ч.7 ст.178 ЦПК України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.33,34,40,41,46).

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно вимогам ст. ст. 223, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 02 лютого 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали між собою шлюб, зареєстрований Дніпровськиим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 134, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 (а.с.13).

Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 (а.с.14). Малолітня дитина проживає та зареєстрована за однією адресою разом з матір`ю.

Відповідач ОСОБА_4 самоусунувся від матеріального утримання дитини, хоча є працездатною особою, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини але свідомо ухиляється від участі в її матеріальному утриманні.

Щодо розірвання шлюбу суд зазначає наступне.

Статтею 1 Сімейного Кодексу України передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвища.

Позивач висловила своє бажання щодо зміни прізвища під час державної реєстрації розірвання шлюбу та просить залишити їй шлюбне прізвище " ОСОБА_7 ", тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище " ОСОБА_7 ".

Згідно з ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Щодо стягнення аліментів на дитину суд зазначає наступне.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу).

При цьому суд враховує положення сімейного законодавства, яким визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження, що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дітину, також суд враховує положення щодо гарантованого і рекомендованого мінімального розміру аліментів, і виходить з того, що вказаний рекомендований розмір аліментів є мінімальним, і не є поняттям, обмежуючим розмір аліментів, при умові, що батько дитини має матеріальну можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. З урахуванням доводів позову та наданих доказів, суд дійшов висновку щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходу на одну дитину, оскільки це в першу чергу відповідатиме її інтересам та не порушить прав сторін. Аліменти у заявленому розмірі підлягають стягненню до досягнення дитиною повноліття.

Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме з 17.07.2025 року.

Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог статей 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12,13, 141, 263-265 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат СІДЬКО СВІТЛАНА ІВАНІВНА до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 02.02.2022 року Дніпровськиим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 134- розірвати.

Прізвище позивачки ОСОБА_3 під час внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, не змінюється.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.07.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Г.М. Гуляєва