Справа № 203/3262/25
Провадження № 2/0203/1692/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участю секретаря Погрібного О.Ю.,

розглянувши у спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісна компанія «Проспект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з управління будинком, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісна компанія «Проспект» (, м. Запоріжжя), подав до суду цю заяву, пред`являючи позов до ОСОБА_1 на предмет стягнення з останньої заборгованості по оплаті за послуги з управління будинком в загальному розмірі 48 438,49 грн., з яких: 37 036,65 грн. сума основного боргу, 2 078,26 грн. 3% річних, 9 323,58 грн. інфляційні витрати, а також судового збору за пред`явлення цього позову в сумі 3 028 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що 09 листопада 2018 року між ТОВ «Житлово сервісна компанія «Проспект» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 було укладено договір про надання послуг з управління будинком за вказаною адресою. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 . За договором від 09 листопада 2018 року позивач є управителем та виконавцем житлово-комунальних послуг, а відповідачі є співвласниками будинку та замовниками вказаних послуг. Відповідач не здійснювала оплату за отримані житлово-комунальні послуги та станом на 17 квітня 2025 року у відповідача існує заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 37 036,65 грн. Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами умов договору про надання послуг, позивачем нараховані по ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 2 078,26 грн. та інфляційні витрати в розмірі 9 323,58 грн.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання послуги з управління будинком загальному розмірі 48 438,49 грн., з яких: 37 036,65 грн. сума основного боргу, 2 078,26 грн. 3% річних, 9 323,58 грн. інфляційні витрати, а також судового збору за пред`явлення цього позову в сумі 3 028 грн.

25 червня 2025 року через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому остання визнала позов частково, посилаючись на визнання суми нарахованого боргу після 15 грудня 2023 року, тобто з моменту набуття права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , за житлово-комунальну послугу з управління будинком, утримання будинку і прибудинкової території, без урахування послуги за вивіз твердих побутових відходів, якою відповідач або інші особи не користувались, оскільки у вказаній квартирі з 15 грудня 2023 року до цього часу ніхто не проживає. Набуття відповідачем права власності на квартиру за вищевказаною адресою підтверджується доданою позивачем Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 420583933 від 01 квітня 2025 року. Також відповідач посилається на те, що договір дарування вищевказаної квартири, посвідчений державним нотаріусом, не містить умов щодо покладення на відповідача обов`язку сплати боргів попередніх власників квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги. Відповідач визнає позовні вимоги в частині нарахування за період з 15 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року боргу за послуги з управління будинком, утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 8 774,37 грн. Відповідачем не визнаються позовні вимоги в частині нарахування боргу за вивіз твердих побутових відходів за період з 15 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року на загальну суму 553,93 грн., оскільки вказана послуга відповідачем як власником квартири або іншими особами з 15 грудня 2023 року та до теперішнього часу не використовується, тоді як відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_4 , та згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Щодо нарахованих 9 323,58 грн. збитків від інфляції та 3% річних на суму 2 078,26 грн., то такі вимоги відповідачем не визнаються, оскільки такі нараховані в період дії воєнного стану на всій території України. Оскільки відповідачем позов визнається частково, то судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто в розмірі 1 001,12 грн.

Представник позивача своїм правом на надання відповіді на відзив не скористався.

08 серпня 2025 року через канцелярію суду відповідачем, окрім іншого, подано платіжне доручення про сплату на користь ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» заборгованості в сумі 8 774,40 грн. з 15 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року за послуги з управління будинком, утримання будинку і прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_2 .

З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 21 травня 2025 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в позові клопотав про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засіданні не з`явилася, однак її представник адвокат Степов О.В. через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності, в якій представник відповідача при ухваленні рішення просив врахувати обставини, викладені відповідачем у відзиві, а також надані 08 серпня 2025 року відповідачем докази.

Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Судом встановлено, що за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 420583933 від 01 квітня 2025 року ОСОБА_1 15 грудня 2023 року на підставі договору дарування від 15 грудня 2023 року, посвідченого державним нотаріусом, набула права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11, 71-72).

Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 від 20 липня 2018 року ТОВ «Житлово-Сервісна Компанія «Проспект» визначена управителем багатоквартирного будинку (а.с.12-31).

09 листопада 2018 року між ТОВ «ЖСК «Проспект» та ОСОБА_2 укладався типовий договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , узгоджено вимоги до якості послуг з управління будинком (додаток 4 до типового договору) та кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 32-36, 37, 38).

01 грудня 2019 року між ТОВ «ЖСК «Проспект» та відповідачами в особі уповноваженої особи Медведевої Н.Б. було укладено додаткову угоду №1/12 до договору від 09 листопада 2018 року відповідно до якої сторони узгодили збільшення суми ремонтного фонду з 01 грудня 2019 року (а.с.39).

01 лютого 2022 року між ТОВ «ЖСК «Проспект» та відповідачами в особі уповноваженої особи Медведевої Н.Б. було укладено додаткову угоду № 3 до договору від 09 листопада 2018 року відповідно до якої сторони узгодили внести зміни до договору в частині вивезення твердих побутових відходів (а.с.40).

01 січня 2023 року між ТОВ «ЖСК «Проспект» та відповідачами в особі уповноваженої особи Медведевої Н.Б. було укладено додаткову угоду № 01/23 до договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 19 листопада 2018 року відповідно до якої сторони узгодили, крім іншого, ціни послуги з управління житлового або нежитлового приміщень у будинку (а.с.41-43).

В квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , на ім`я власника ОСОБА_3 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Як видно з актів звіряння по квартирі АДРЕСА_2 , за період з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2020 року нарахована заборгованість в загальному розмірі 10 190,69 грн., за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2022 року нарахована заборгованість в загальному розмірі 10 623,56 грн. та за період з 01 січня 2023 року по 01 квітня 2025 року нарахована заборгованість в загальному розмірі 16 222,40 грн., що разом становить 37 036,65 грн. (а.с. 8, 9, 10).

Натомість, ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом, набула права власності на квартиру 15 грудня 2023 року, тобто до 15 грудня 2023 року ОСОБА_1 жодних прав та обов`язків щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , не мала, в тому числі й обов`язку щодо покладення на ОСОБА_1 обов`язку сплати боргів попередніх власників квартири.

Отже, лише з 15 грудня 2023 року і по теперішній час, ОСОБА_1 є власником квартири за вищевказаною адресою.

За даними акту звіряння по квартирі АДРЕСА_2 , з урахуванням встановленого з 01 березня 2023 року тарифу за вивіз побутових відходів (35,7 грн.), ТОВ «ЖСК «Проспект» у період з грудня 2023 року по березень 2025 року щомісяця нараховувався платіж у розмірі 601,20 грн. (а.с. 10).

Так, нарахований за період з 15 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року ТОВ «ЖСК «Проспект» платіж, з урахуванням тарифу за вивіз твердих побутових відходів, дорівнює 9 328,30 грн., тобто (601,20 грн. х 9 018 грн. = 9 018 грн.) + (601,20 грн. / 31 день = 19,39 грн.) х 16 дн. = 310,30 грн.).

Тоді як, нарахований за період з 15 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року ТОВ «ЖСК «Проспект» платіж за вивіз твердих побутових відходів дорівнює 553,93 грн. (35,70 грн. х 15 міс. = 535,50 грн.) + (35,70 грн. / 31 день) х 16 дн. = 18,43 грн.).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з управління будинком, утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 8 774,37 грн. (9 328,30 грн. 553,93 грн. = 8 774,37 грн.), що визнано відповідачем.

Суд приймає до уваги надану позивачем квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 81 від 05 серпня 2025 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЖСК «Проспект» сплачено заборгованість за житлово-комунальні послуги з управління будинком утримання будинку і прибудинкової території за період з 15 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року в розмірі 8 774,40 грн., а отже відповідачем погашена заборгованість.

В той же час, нарахований за період з 15 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року ТОВ «ЖСК «Проспект» платіж за вивіз твердих побутових відходів в розмірі 553,93 грн. не підлягає стягненню з відповідача, оскільки ТОВ «ЖСК «Проспект» не доведено, що вказана послуга з 15 грудня 2023 року і до цього часу використовується ОСОБА_1 .

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У пункті 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на неоплату вартості комунальних послуг (окрім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18).

Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Тобто, на нового власника не покладається обов`язок повернення боргу попереднього власника, якщо за договором про набуття права власності він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-604св20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572св22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033св20), від 15 березня 2023 року у справі № 176/552/22 (провадження № 61-12657св22).

Також Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 вказав на безпідставність касаційної скарги комунального підприємства «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» Хмельницької міської ради в частині незастосування судами ч. 3 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», згідно з якою у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення набуття новим власником усіх обов`язків попереднього власника як співвласника.

За викладеною правовою позицією у постанові Верховного Суду зазначена стаття регулює обов`язки співвласників багатоквартирного будинку. Відповідно до частини 2 цієї статті кожен із них несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартиного будинку пропорційно до його частки співвласника.

У вказаній постанові Верховного Суду зазначено, що тлумачення наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що у цьому випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачених законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження, вказане узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Відповідно до ч. 1ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Статтею 51 цього Кодексу визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

В той же час, позивачем під час пред`явлення цього позову, з урахуванням того, що борг виник з грудня 2018 року, відповідачем не зазначається колишній власник квартири АДРЕСА_2 , так само й в порядку ст. 53 ЦПК України під час розгляду справи позивачем не заявлялося клопотання про залучення співвідповідача.

Що стосується нарахованих збитків від інфляції в розмірі 9 323,58 грн. та 3% річних в розмірі 2 078,26 грн. суд зазначає наступне.

Позивачем заявлені до стягнення нарахування у відповідності до положень ст. 625 ЦК України за період з лютого 2021 року по березень 2025 року.

Так, починаючи з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, що на момент розгляду справи триває.

Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Крім того, суд приймає до уваги, відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 2 078 грн. та збитків від інфляції в розмірі 9 323,58 грн.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, оцінивши згідно ст. 89 ЦПК України кожний доказ окремо та у сукупності і логічному взаємозв`язку на належність, допустимість і достатність згідно ст. ст. 77, 78, 80 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати з урахуванням результатів розгляду справи покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 3-5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісна компанія «Проспект» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з управління будинком відмовити в повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 15 вересня 2025 року.

Суддя О.В. Колесніченко