Номер провадження 2/211/2302/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

за головуванням - судді Гонтар А.Л.,

з участю секретаря судового засідання Костяк Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Донецького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2025 року представник Донецького обласного центру зайнятості звернувся в Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути на свою користь з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 3008 грн. 07 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Костянтинівського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного 20 березня 2024 року. Відповідач перебувала на обліку в Центрі зайнятості. На підставі наказу від 20.03.2024 року ОСОБА_1 було надано статус безробітного відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI у редакції, чинній на момент перебування особи на обліку. Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 р. №1533-ІІІ у редакції, чинній на момент перебування особи на обліку (далі по тексту Закон №1533-ІІІ) було призначено та розпочато виплату допомоги з 21.03.2024 року. З 02 липня 2024 року припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з працевлаштуванням.

На підставі розслідування страхового випадку та обгрунотованості виплати матеріального забезпечення було встановлено факт зайнятості ОСОБА_1 в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного згідно цивільно-правового договору про партнерську діяльність з ТОВ «Гербалайф Україна» від 18.09.2023 р.

на підставі наказу від 17.12.2024 року прийнято рішення про повернення коштів, незаконно отриманих як допомога по безробіттю, у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ.

За період з 21.03.2024 року по 01.07.2024 року ОСОБА_1 було нараховано допомогу по безробіттю на загальну суму 3008, 07 коп..

На даний час ОСОБА_1 добровільно заборгованість не сплатила.

08 квітня 2025 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ухвалив рішення про передачу цивільної справи за підсудністю до Довгинцівського районного суда м. Кривого Рогу (а.с.30).

08 травня 2025 року вищезазначена цивільна справа надійшла до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.32).

13 травня 2025 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області прийняла цивільну справу до провадження і призначила до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 26 червня 2025 року (а.с.36). Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Зазначена ухвала з копією позову та додатками до нього була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідачки.

Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористалась правом на відзив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України, проти чого позивач не заперечує.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.

За приписами ст.ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівського міського центру зайнятості в пошуку роботи.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції чинній на момент звернення до Управління) статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

На підстав наказу від 20 березня 2024 року №НТ 240320 ОСОБА_1 було надано статус безробітного відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI у редакції, чинній на момент перебування особи на обліку.

Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 р. №1533-ІІІ у редакції, чинній на момент перебування особи на обліку (далі по тексту Закон №1533-ІІІ) було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю протягом 360 календарних днів, з 21 березня 2024 року, тобто виплата допомоги по безробіттю була призначена на період з 21 березня 2024 року по 15 грудня 2024 року.

На підставі акту розслідування страхового випадку та обгрунотованості виплати матеріального забезпечення №188 від 27.11.2024 було встановлено факт зайнятості особи ОСОБА_1 в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного згідно цивільно-правового договору про партнерську діяльність з ТОВ «Гербалайф Україна» від 18 вересня 2023 року.

На підставі наказу від 03 липня 2024 року НТ 240703 ОСОБА_1 з 02.07.2024 року припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію безробітного зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийняте рішення про надання їй статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення.

17 грудня 2024 року на підставі наказу № НТ241217 прийнято рішення про повернення коштів, незаконно отриманих як допомога по безробіттю, у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.

Як вбачається з матеріалів справи з 01 листопада 2023 року по 29 лютого 2024 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Гербалайф Україна» про що свідчить цивільно-правовий договір про партнерську діяльність (а.с.21-26).

Тобто, в зазначеному випадку, наявні обставини, що відповідач не мала права мати статус безробітного та перебувати на обліку в центрі зайнятості як безробітний, відповідно до ст.4 ст.43 ЗУ «Про зайнятість населення».

Крім цього, 20.03.2024 року ОСОБА_1 було повідомлено та ознайомлено з умовами і тривалістю призначення допомоги, про що свідчить її особистий підпис в заяві (а.с.12).

Як вбачається з поданого розрахунку, за період з 21.03.2024 року по 01.07.2024 року ОСОБА_1 отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 23008 грн. 07 коп.

19.12.2024 р. ОСОБА_1 було направлено претензію про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю (а.с.5).

Відповідно до п.18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики, Державної податкової служби України № 60/62 від 13.02.2009 року, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи, відповідно до покладених на них завдань, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України, шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п.4 Порядку).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції від 01.01.2016 року чинної на момент надання відповідачу статусу безробітного), до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

У пункті 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або в іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно з ч.3 ст.3 вищевказаного Закону України, зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентується трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно п.1 ч.1 ст.43 вказаного Закону, статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Також у п.8 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону (зокрема, зайнятість особи).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 45 Закону, з інших підстав, передбачених порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, припиняється реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Відповідно до абз. 4 п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20.03.2013 р., центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Згідно з п. 2 ч. 1 Розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України №613 від 15.06.2015 р. та зареєстрованого Міністерством юстиції України 09.07.2015 р. за №821/27266, виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. № 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості).

Отже, судом встановлено, що відповідачем було укладено з ТОВ «Гербалайф Україна» оплатний цивільно-правовий договір від 18.09.2023 року при цьому, відповідач дій щодо повідомлення Костянтинівського міського центру зайнятості не вчинила та факт свого працевлаштування приховала. Разом з тим, підставою припинення статусу безробітного, виплати допомоги по безробіттю та повернення допомоги по безробіттю є факт укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Факт отримання чи неотримання відповідачем коштів, в якості винагороди не змінює його обов`язку повідомити центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення. Суд звертає увагу на вказані норми закону та вважає, що наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов`язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду.

У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з вимогами ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, зважаючи вищевикладене, а також те, що укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, цивільно-правового договору є обставиною, що впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення вказаної обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення із відповідача на користь позивача суми виплаченого забезпечення за період з 21 березня 2024 року по 01 липня 2024 року в розмірі 3008 грн. 07 коп., тим самим задовольнивши позовні вимоги позивача.

Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп., сплачені останнім при подачі позову до суду (а.с.1).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.610, 611 ЦК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,Законом України «Про зайнятість населення», ст.ст.3, 12, 81, 141, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позовну заяву Донецького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Донецького обласного центру зайнятості - р/р НОМЕР_2 призначення платежу "повернення допомоги по безробіттю за період з 21 березня 2024 року по 01 липня 2024 року" - кошти в розмірі 3008 (три тисячі вісім) грн. 07коп. , а також судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 12 вересня 2025 року.

Суддя А.Л.Гонтар