ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1787/25 Справа № 214/1864/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 214/1864/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

позивач Криворізька міська рада

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД» на заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року, яке ухвалено суддею Ткаченком А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 03 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2022 року Криворізька міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання привести у придатний для використання стан земельну ділянку шляхом демонтажу розташованих на ній споруд, повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі.

Позовна заява мотивована тим, що згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Криворізька міська рада наділена повноваженнями представляти територіальну громаду міста Кривого Рогу, та здійснювати від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені законом.

Територіальна громада є суб`єктом права власності на землі комунальної власності та реалізує це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У свою чергу, відповідно до ст.12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міста належить розпорядження землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин виключно на пленарних засіданнях міської ради, що оформляється рішеннями.

Рішенням Криворізької міської ради № 514 від 24 грудня 2015 року ОСОБА_1 було надано право на обмежене платне строкове користування земельною ділянкою площею 0,0045 га, кадастровий номер :06:041:0081, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення тимчасових споруд торгівельних павільйонів (реєстрація права сервітуарія від 18 квітня 2016 року за № 14228265 строком дії до 18 квітня 2019 року).

На підставі вказаного рішення між ОСОБА_1 та Криворізькою міською радою 23 березня 2016 року було укладено договір особистого сервітуту за № 12016025, предметом якого є встановлення розпорядником (позивачем) межі дії особистого сервітуту щодо частини земельної ділянки житлової та громадської забудови площею 0,0045 га для розміщення в цих межах сервітуарієм (відповідачем) тимчасових споруд торгівельних павільйонів по АДРЕСА_1 . Строк дії договору - 3 роки, з можливістю його поновлення на підставі ухваленого розпорядником відповідного рішення.

У подальшому ОСОБА_1 направила на адресу Криворізької міської ради звернення від 12 червня 2019 року за № 342044 про надання згоди на подальше користування частиною земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту.

Однак, Криворізькою міською радою було прийнято рішення від 28 серпня 2019 року № 4013 «Про відмову у наданні згоди на подальше користування частиною земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, під тимчасовою спорудою для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 », яким ОСОБА_1 відмовлено у поновленні договору на новий строк. Причина відмови обумовлена тим, що на момент її звернення з приводу пролонгації дії договору (12 червня 2019 року), строк дії договору від 23 березня 2016 року № 12016025 закінчився (18 квітня 2019 року).

Рішення відповідачем не оскаржувалось в судовому порядку та є чинним, а відтак обов`язковим до виконання.

Однак, в порушення вимог п.7.1, п.8.4.2 договору та приписів чинного законодавства, відповідач земельну ділянку не повернула територіальній громаді міста Кривого Рогу за актом приймання-передачі. Даний факт також підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 30 грудня 2021 року, складеним Департаментом регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради в порядку самоврядного контролю.

На підставі наведеного вище позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_1 привести у придатний для використання стан земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,0045 га, кадастровий номер :06:041:0081, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу за власний рахунок розташованих на ній споруд; зобов`язати ОСОБА_1 повернути територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,0045 га, кадастровий номер :06:041:0081, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати по справі покласти на відповідача.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 привести у придатний для використання стан земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,0045 га, кадастровий номер :06:041:0081, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу за власний рахунок розташованих на ній споруд.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,0045 га, кадастровий номер :06:041:0081, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Криворізької міської ради 4 962 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2024 року відповідачу ОСОБА_1 поновлено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та вказану заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД», як особа що не брала участь і вважає свої права порушеними, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про залишення без задоволення позовних вимог позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з графічних матеріалів на земельній ділянці з кадастровим номером :06:041:0081 та актів обстеження вказаної земельної ділянки чітко вбачається розташування нежитлової будівлі на перехресті вулиці Спаська та вулиці Кучатова, чим пояснюється поштова адреса вказаної будівлі. Під час розгляду даної справи судом не досліджено та не встановлено дійсного власника нежитлової будівлі, обставин які підтверджують що на нежитлову будівлю зареєстровано право приватної власності.

Зауважує на тому, що відповідно до витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309340785 від 08 вересня 2022 року нежитлова будівля (торговий павільйон) загальною площею 225 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД».

Зауважує на тому, що актом державного виконавця від 07 травня 2024 року у виконавчому провадженні № 74671843 встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :06:041:0081 розташовані споруди (торгівельні споруди) які на праві приватної власності належать ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД».

Також апелянт зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства, у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника.

Підсумовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Представник ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД» надав заяву клопотання про відкладення розгляду справи, у зв?язку із зайняттістю в іншому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку, що, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на те, що представник ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД» реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися у судове засідання, а тому клопотання про відкладення судового розгляду задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі слід закрити, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 Земельного кодексу України).

Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди), шляхом укладання договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

У ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, землю та інше.

Згідно з ч.2 ст. 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Враховуючи викладене, Криворізька міська рада наділена повноваженнями представляти територіальну громаду міста Кривого Рогу та здійснювати від її імені і в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, у тому числі вирішувати відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (ст.144 Конституції України). Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (пп.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Таким чином, Криворізька міська рада має виключне право вирішувати питання встановлення земельних сервітутів щодо земель, які є власністю територіальної громади м. Кривого Рогу, із винесенням відповідних рішень.

Відповідно до ст.395, ч.1 ст.401 ЦК України, сервітут є речовим правом на чуже майно, яке полягає у обмеженому користуванні чужим майном для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом. Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Як слідує зі ст.ст.98, 100 Земельного кодексу України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням рішенням Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року № 154, за результатами розгляду звернень землекористувачів, вирішено надати землекористувачам (згідно з додатком) право на обмежене платне, строкове користування земельними ділянками територіальної громади міста Кривого Рогу; згоду на укладення договорів земельного сервітуту на обмежене, платне, строкове користування земельними ділянками територіальної громади міста Кривого Рогу без зміни їх цільового призначення терміном на 3 роки (а.с.14-зворот). До списку таких землекористувачів включена фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (а.с.14).

На підставі рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року № 154 між Криворізькою міською радою (розпорядник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (сервітуарій) укладено договір особистого сервітуту № 12016025 від 23 березня 2016 року, відповідно до умов якого розпорядник встановлює межі зони дії особистого сервітуту щодо частини земельної ділянки житлової та громадської забудови, а сервітуарій розміщує в цих межах тимчасову споруду торговельних павільйонів (п.1.1 договору) (а.с.10-13).

Відповідно до п.1.2, п.2.1 договору частина земельної ділянки, щодо якої встановлюється особистий сервітут, розташована на: АДРЕСА_1 . Площа частини земельної ділянки, щодо якої встановлюється особистий сервітут, складає 0,0045 га. Кадастровий номер частини земельної ділянки, щодо якої встановлюється особистий сервітут :06:041:0081 (п.2.3 договору).

Як слідує з п.3.1, п.3.2 договору, договір укладено на 3 роки. Після закінчення строку договору сервітуарій, який належно виконував обов`язки, відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі сервітуарій повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово розпорядника про наміри продовжити його дію. Поновлення договору здійснюється на підставі ухваленого розпорядником відповідного рішення. У разі відсутності заперечень з боку розпорядника щодо поновлення строку дії договору на новий термін протягом одного місяця після його закінчення, договір вважається поновленим на тих же самих умовах і на той же термін. Порушення сервітуарієм термінів звернення веде до втрати переважного права щодо поновлення договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та державної реєстрації права сервітуту, яке поширюється на зазначену земельну ділянку (п.14.1 договору).

Частина земельної ділянки житлової та громадської забудови, щодо якої встановлено особистий сервітут, передається у строкове платне користування для розташування тимчасової споруди торгівельного павільйону (п.5.1 договору). Частина земельної ділянки, щодо якої встановлено особистий сервітут, вважається переданою сервітуарію з моменту державної реєстрації права сервітуту (п.6.1 договору).

Відповідно до п.11.2 договору, дія договору припиняється, зокрема, в разі, закінчення строку, на який його було укладено (п.11.2.1); отримання сервітуарієм заперечення розпорядника щодо його поновлення на новий термін (11.2.2).

Державна реєстрація права користування (сервітуту) зі строком дії 3 роки за правокористувачем сервітуарієм ОСОБА_1 відбулась 18 квітня 2016 року, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відповідний запис за номером 14228265, підтвердженням чому є Витяг з реєстру (а.с.9). Строк дії до 18 квітня 2019 року з правом пролонгації.

12 червня 2019 року звернулася до Криворізької міської ради із заявою про поновлення дії договору на новий строк.

05 липня 2019 року в рамках розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 , представниками відділу моніторингу землекористування управління земельних відносин департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконавчого комітету Криворізької міської ради проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0045 га, кадастровий номер :06:041:0081, про що складено акт (а.с.16). За результатами проведеного обстеження встановлено, що земельна ділянка вільна від споруд та не огороджена. Санітарний стан задовільний.

Однак, рішенням Криворізької міської ради № 4013 від 28 серпня 2019 року «Про відмову у наданні згоди на подальше користування частиною земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, під тимчасовою спорудою для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 », фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовлено у наданні згоди на подальше користування частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0045 га, кадастровий номер :06:041:0081 (а.с.27, 28), та зобов`язано привести земельну ділянку в стан, не гірший за той, в якому була при одержанні в користування та придатний для подальшого використання, з поверненням в 3-місячний термін міській раді за актом приймання-передачі (повернення) на виконання вимог п.п.7.1, 8.4.12 договору особистого сервітуту.

Як слідує з рішення, причиною відмови стало те, що на момент звернення ОСОБА_1 05 липня 2019 року строк дії договору особистого сервітуту від 18 квітня 2016 року за №14228265 закінчився ще 18 квітня 2019 року. Таким чином, ОСОБА_1 втратила переважне право на подальше користування частиною земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту під тимчасовими спорудами для здійснення підприємницької діяльності.

Про відмову у наданні згоди на подальше користування земельною ділянкою відповідно до рішення Криворізької міської ради №4013 від 28 серпня 2019 року листом від 13 серпня 2019 року за №17/18/1491 Криворізькою міською радою було повідомлено ОСОБА_1 (а.с.19). При цьому для можливості визначення шляху регулювання земельного питання ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради.

Крім того, листом Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради від 26 вересня 2019 року за № 17.02-08/2925 «Про врегулювання земельних відносин» (а.с.20) ОСОБА_1 зазначено про необхідність приведення частини земельної ділянки, щодо якої встановлено особистий сервітут, в стан, придатний для подальшого використання шляхом благоустрою; звернення до Криворізької міської ради із заявою щодо повернення земельної ділянки територіальній громаді м. Кривого Рогу за актом приймання-передачі (повернення), з долученням довідки щодо відсутності боргу з орендної плати за землю.

В порушення Закону України «Про оренду землі», рішення Криворізької міської ради № 4013 від 28 серпня 2019 року, умов договору особистого сервітуту № 14228265 від 18 квітня 2016 року, ОСОБА_1 земельну ділянку Криворізькій міській раді не повернуто, акт приймання-передачі (повернення) сторонами не підписано. Відомості про реєстрацію права власності за відповідачем на об`єкти нерухомості, розташовані на спірній земельній ділянці, в матеріалах справи відсутні.

Поміж іншим, з акта обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0045 га, кадастровий номер :06:041:0081, від 30 грудня 2021 року встановлено, що на момент обстеження земельна ділянка використовувалась в комерційних цілях для здійснення підприємницької діяльності, під розміщення торгівельних приміщень, що входять до цілісного комплексу. На момент обстеження земельна ділянка не огороджена, санітарний стан задовільний. При візуальному обстеженні встановлено порушення меж.

Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 припинила свою господарську діяльність як фізична особа-підприємець з 29 липня 2019 року, запис № 2046336 (а.с.25).

Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач після закінчення терміну дії договору особистого сервітуту № 12016025 від 23 березня 2016 року, продовжувала користуватись об`єктом оренди вже як фізична особа, а відтак - допустила умисне невиконання умов договору в частині повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі у відповідності до договірних зобов`язань.

Враховуючи, що договір особистого сервітуту № 12016025 від 23 березня 2016 року припинив свою дію, матеріали справи містять докази порушення його умов ОСОБА_1 , які стали причиною відмови у наданні згоди на подальше користування земельною ділянкою, наявність заперечення розпорядника земельної ділянки, оформленого у вигляді рішення Криворізької міської ради № 4013 від 23 грудня 2020 року, прийнятого в установленому законом порядку, докази оскарження якого відповідачем в матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД» колегія суддів визодить з наступного.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Такий принцип судочинства, як правова визначеність передбачає дотримання принципу остаточності судового рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи.

Оскарження судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому процесуальним законом.

У частині першій статті 352 ЦПК України зазначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи не залучена до участі у справі особа повинна довести свій правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування такого критерію як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок як елементів змісту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок повинен бути безпосереднім, а не ймовірним та опосередкованим іншими правовідносинами.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та/або обов`язків цієї особи (тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник) або міститься судження про права та/чи обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення є висновки суду про права та/чи обов`язки цієї особи або якщо у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про її права та/чи обов`язки.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 у справі № 826/3508/17.

Звернення з апеляційною скаргою на рішення суду у цій справі ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД» мотивувало тим, що нежитлова будівля (торговий павільйон) загальною площею 225 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД» та знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:041:0081 по АДРЕСА_1 , площею 0,0045 га.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є споруди, розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :06:041:0081 по АДРЕСА_1 , площею 0,0045 га, доказів того, що вказаним спорудам було присвоєно адресу: АДРЕСА_2 , матеріали справи не містять.

Доказів того, що спірні споруди розташовані на перехресті вулиці Спаська та вулиці Кучатова, у зв`язку з чим їм присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 , матеріали справи не містять.

При цьому колегія суддів зауважує, що акт державного виконавця від 07 травня 2024 року у виконавчому провадженні № 74671843 про те, що на земельній ділянці з кадастровим номером :06:041:0081 розташовані споруди (торгівельні споруди) які на праві приватної власності належать ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД» не є належним доказом у справі.

Крім того слід зауважити, у вказаному акті інформація про те, що на земельній ділянці з кадастровим номером :06:041:0081 розташовані споруди (торгівельні споруди) які на праві приватної власності належать ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД» зазначена зі слів ОСОБА_1 з відміткою держаного виконавця: не впевнено.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

З огляду на наведене, відсутні підстави вважати, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД».

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, встановивши, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не вирішував питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД», яке звернулось з апеляційною скаргою на це судове рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року слід закрити.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 368, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТСТРОЙ ЛТД» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року у цивільній справі № 214/1864/22 за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання привести у придатний для використання стан земельну ділянку шляхом демонтажу розташованих на ній споруд, повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: