Справа 206/3444/25
Провадження 2/206/2027/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Глущенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що у 2005 році ОСОБА_1 (познайомилася із ОСОБА_2 . Майже відразу позивач з відповідачем почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Через рік-два спільного проживання почалися конфліктні ситуації та сварки, які здебільшого вирішувалися мирним шляхом. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 . Через те, що позивач з відповідачем не були у шлюбі і на час народження дитини відповідач був у довготривалій відпустці, відомості про батька було записано у відповідності із ст. 135 СК України. Пологи у позивача були тяжкими. Дитину одразу забрали до реанімації, потім перевели у відділення патології. Дізнавшись про це, відповідач відмовився визнавати батьківство, хоча все одно продовжував жити із позивачем та дитиною однією сім`єю. У 2014 році, під час окупації російськими загарбниками частини Луганської області, сторони були вимушені покинути домівку та виїхали в напрямку Дніпропетровської області. Поки дитина підростала, відносини у сторін були більш-менш задовільні, але з часом відповідач почав вчиняти сварки, які супроводжувалися фізичним насиллям. Проте, не дивлячись на таке, все одно позивач неодноразово намагалася зберегти сім`ю. У 2019 році сторони були взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи. Їх місце перебування зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . 18 лютого 2025 року сторони зареєстрували шлюб. Син сторін ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом. В нього встановлено захворювання «Помірна розумова відсталість з порушенням поведінки F71.1 підгр. А». Відповідач знаючи про те, що дитина обмежена в розумінні, навчанні, соціальній адаптації, інколи може бути імпульсивним чи агресивним намагається навчати та виховувати його як цілком здорову дитину підвищуючи голос, а інколи «піднімає руку». Лупцювання сина стало для позивачки останньою краплею у відносинах із відповідачем. Не маючи стороннього захисту, ОСОБА_1 вирішила переїхати з дитиною до іншого житла (для своєї безпеки та безпеки дитини). Наразі сторони остаточно припинили подружні стосунки, вони не ведуть спільного господарства, сімейного бюджету та проживають за різними адресами. Шлюб існує формально. Син проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Питання про стягнення аліментів буде вирішуватись окремо. Майновий спір відсутній. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 лютого 2025 року та стягнути понесені судові витрати, зокрема зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 12 000,00 гривень.

Ухвалою суду від 23 червня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, а 05 вересня 2025 від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшла заява, в якій останній підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 15 вересня 2025 року від останнього до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, строк на примирення просив не надавати.

Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду.

Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Зоринської міської ради Перевальського району Луганської області, актовий запис № 61.

Крім того, судом встановлено, що відомості про батька ОСОБА_5 було записано у його свідоцтві про народження у відповідності із ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 9 від 28 лютого 2017 року (а.с. 8).

18 лютого 2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис № 41 (а.с. 7).

Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки.

Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, створити міцної сім`ї за час спільного проживання сторони не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Представник позивача просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 12 000,00 гривень.

В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача було надано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Шахторіним А.С. від 18 червня 2025 року; додаткова угода до договору про надання правової допомоги б/н від 18 червня 2025 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Шахторіним А.С. за послуги за правову допомогу по договору в розмірі 12 000,00 гривень, а саме за послуги: 4 000,00 гривень аванс за юридичні послуги за Договором (не пізніше 18 липня 2025 року), 4 000,00 гривень часткова оплата гонорару по Договору (не пізніше ніж 18 серпня 2025 року), 4 000,00 гривень остаточна оплата по Договору (не пізніше 30-ти днів після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору); акт виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 18 червня 2025 року; розписка про отримання гонорару в готівковій формі адвокатом Шахторіним А.С. від ОСОБА_1 у розмірі 4 000,00 гривень в рахунок часткової оплати за Договором від 18 червня 2025 року; квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 69967 від 04 серпня 2025 року на картку в сумі 4 000,00 гривень, з призначенням платежу: ОСОБА_1 внесення готівки за часткову оплату гонорару адвокату зг. дог. б/н від 18 червня 2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

При цьому згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited»проти України»).

Сума заявлених позивачем до відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката, не є співмірною із складністю справи, розгляд якої відбувався за відсутності сторін, а тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу, виходячи з принципу розумності, підлягають стягненню в сумі 8000,00 гривень, які були фактично сплачені позивачем, як витрати на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 41 розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 гривень та витрати професійну правову допомогу у розмірі 8 000,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Р.О. Кушнірчук