УХВАЛА

12 вересня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Харечка С.П.

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Кусого А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» Мізунський Андрій Іванович звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: визнати протиправною бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невчинення дій, передбачених ст. ст. 39 та 40 Закону України «Про виконавче провадження»; 2. Зобов`язати Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 78626756, на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме внести до автоматизованої системи виконавчих проваджень відомості про закінчення виконавчого провадження № 74060367 із виключенням запису в Єдиному реєстрі боржників, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відносно боржника - Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК», .

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що на виконанні Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження реєстраційний №78626756 з примусового виконання виконавчого листа №569/21149/13 ц виданого 21.05.2025 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержаних коштів стягувачем за виконавчим документом у сумі 10492,31 грн. Стягувачем у зазначеному виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , а боржником Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК». 08.08.2025 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено заяву про закінчення виконавчого провадження №78626756 на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначена заява була отримана Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10.08.2025 року. Станом на день подання скарги виконавче провадження №78626756 не закінчене, державним виконавцем не вчинено жодних дій, а також не надано відповіді стосовно результату розгляду заяви відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на викладене, ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звертається до суду за захистом свої порушених прав, свобод та законних інтересів.

Від представника стягувача ОСОБА_1 адвоката Кусого Андрія Васильовича надійшло клопотання про залишення скарги без розгляду. Зазначає, що як вбачається з матеріалів скарги, скаржником в скарзі не зазначено ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження та підтвердження скерування скарги ОСОБА_1 . За таких обставин, вважає, що суд повинен повернути її без розгляду.

Представник Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що на виконанні у Печерському відділі державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУМЮ знаходиться виконавче провадження 78626756 з примусового виконання виконавчого листа №569/21149/13-ц, виданого 21.05.2025 року Рівненським міським судом Рівненської області щодо стягнення з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержаних коштів стягувачем за виконавчим документом у сумі 10492,31 грн. 17.07.2025 державним виконавцем Павліченко Вікторією Олександрівною, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 78626756. У пред`явленій до суду скарзі представником скаржника здійснено посилання на норму: «Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом», яка станом на дату звернення до суду відсутня в чинних законодавчих документах. Також, в прохальній частині скаржник зазначає: «2. Зобов`язати Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження №78626756, на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме внести до автоматизованої системи виконавчих проваджень відомості про закінчення виконавчого провадження №74060367 із виключенням запису в Єдиному реєстрі боржників, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відносно боржника Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» » здійснити дії в двох різних виконавчих провадженнях, незважаючи на те, що виконавче провадження 74060367 станом на дату звернення до суду є закінченим. А тому, в задоволенні скарги просить відмовити.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_1 - адвокат Кусий А.В. просив скаргу залишити без розгляду.

Представник Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» та представник Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилися, про час місце та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника стягувача, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне.

На виконанні Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження реєстраційний №78626756 з примусового виконання виконавчого листа № 569/21149/13-ц виданого 21.05.2025 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержаних коштів стягувачем за виконавчим документом у сумі 10492,31 грн.

З матеріалів скарги слідує, що 08.08.2025 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено заяву про закінчення виконавчого провадження № 78626756 на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (трекінг відправлення Укрпошти № 392).

У поданій скарзі представник ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» посилається на те, що державним виконавцем допущено протиправну бездіяльність та не було вирішено питання щодо закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини першої статі 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, упереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України Про виконавче провадження заходом примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Так, представник скаржника ПАТ «Дельта Банк» зазначає, що 02 березня 2015 року на підставі Постанови Правління Національного банку України № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 про запровадження тимчасової адміністрації в Банку з 03.03.2015 та призначено Уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора Банку», згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк».

З 03.07.2023р., на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.06.2023р. № 746 «Про деякі питання ліквідації АТ «Дельта Банк» відкликано повноваження ліквідатора Банку, а визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання боржником рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18.03.2025 року у справі № 569/21149/13-ц. Також представником скаржника ПАТ «Дельта Банк» не долучено до матеріалів справи доказів прийняття Національним банком України рішення про ліквідацію банку-боржника ПАТ «Дельта банк».

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо посилання представника стягувача про залишення скарги без розгляду, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржником в скарзі зазначено ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження також наявна квитанція про доставку документів до зареєстрвоаного Електронного катбінету користувача ЄСІТС Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішенням ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

В матеріалах справи наявне клопотання представника стягувача від 26.08.2025 року про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, яке подане через систему "Електронний суд", ще до прийняття скарги судом до розгляду. За таких обставин, стягувач вважається повідомленим про надходження до суду відповідної скарги.

Враховуючи наведене, норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідну практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення скарги без розгляду, так як стягувачу відомо про вказану скаргу через його представника, і наведене сприятиме дотриманню принципів доступу до правосуддя і уникненню надмірного формалізму при здійсненні права на справедливий суд.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 260, 353, 450, 451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Скаржник: Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК», адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.17, .

Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: вулиця Різницька, будинок 11-Б, місто Київ, 01011, .

Стягувач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст ухвали виготовлено 17.09.2025 року.

Суддя Харечко С.П.